РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2026 року 	м. Рівне	№460/619/26	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом
ОСОБА_1 
до	Здолбунівської міської ради 	
 	про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,	
В С Т А Н О В И В:
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до Здолбунівської міської ради (далі – відповідач), в якій позивач просить суд: - визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Здолбунівської міської ради про відмову в проведенні реєстраційних дій №82032915 від 25.11.2025; - зобов`язати державного реєстратора Здолбунівської міської ради провести реєстраційні дії за заявою від 19.11.2025 за р.н. 70031965.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 19.11.2025 він звернувся до Здолбунівської міської ради із заявою про проведення реєстраційних дій, пов`язаних із його нерухомим майном.
Державним реєстратором прав на нерухоме майно Здолбунівської міської ради було прийнято рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій.
На переконання позивача, вказане рішення є необґрунтованим, нелегітимним, а також не містить логічного та структурованого викладення мотивів, що стали підставою для його прийняття.
Позивач вважає, що відмова відповідача в проведенні реєстраційних дій порушує його право власності та право на офіційне визнання і підтвердження державою факту її набуття.
Таким чином, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою суду від 19.01.2026 позовну заяву ОСОБА_1 до Здолбунівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії прийнято до розгляду. Відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 460/619/26. Встановлено строк для подання відповідачем до суду відзиву на позовну заяву.
У встановлений строк відповідач не подав до суду відзиву на позов, будь-яких заяв чи клопотань до суду також не надходило.
Згідно з частиною четвертою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи.
Ухвалами від 04.05.2026 та від 20.05.2026 для всебічного та об`єктивного розгляду справи витребувано у Здолбунівської міської ради копію поданої позивачем заяви від 19.11.2025 за р.н. 70031965 із доданими до неї документами.
22.05.2026 на виконання ухвали суду від 04.05.2026 через систему «Електронний суд» відповідач надав суду запитувану заяву з долученими до неї додатками.
У своїх поясненнях від 22.05.2026 відповідач зауважив, що оскаржуване рішення № 82032915 від 25.11.2025 було прийнято на законних підставах та відповідно до вимог чинного законодавства України.
Водночас відповідач, належним чином повідомлений судом про можливість подання відзиву на позовну заяву, вказаним правом не скористався. Тому, враховуючи приписи частини шостої статті 162 КАС України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.
ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 . Технічний паспорт на вказаний будинок виготовлено станом на 18.09.2025.
Згідно з наказом від 02.10.2025 № 66-А змінено номер житлового будинку позивача з «9» на «9-А». Вказані вище відомості внесено до ЄДЕССБ.
19.11.2025 позивач звернувся до Здолбунівської міської ради із заявою за р.н. 70031965 про проведення реєстраційних дій, пов`язаних із його нерухомим майном.
25.11.2025 державний реєстратор прав на нерухоме майно Здолбунівської міської ради прийняв рішення № 82032915 про відмову в проведенні реєстраційних дій.
В своєму рішенні відповідач зазначає, що встановлено наявність обставини, яка є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій. Так, подані позивачем документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, а саме: було збільшено площу будівництва, але відсутні документи про введення в експлуатацію.
Зважаючи на вищенаведене та керуючись чинним законодавством України, відповідачем відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою позивача.
18.12.2025 представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом про надання копії поданої заяви за оскаржуваним рішенням. 
Однак, 22.12.2025 відповідачем було відмовлено в наданні запитуваної заяви, оскільки згідно з частиною шостою статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» витребування (вилучення) реєстраційних справ або документів із них здійснюється виключно за судовим рішенням.
22.05.2026 на виконання ухвали суду від 04.05.2026 про витребування доказів, відповідач надав суду копію заяви позивача із долученими до неї документами. 
До заяви, в якості підстави для проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, були подані наступні документи: копія свідоцтва про право власності від 15.09.1992, видане державним нотаріусом Здолбунівської державної нотаріальної контори Маркевич В.В.; технічний паспорт ТІ01: НОМЕР_1 від 16.10.2025, видане ЄДЕССБ; документ, що підтверджує присвоєння закінченому будівництвом об`єкту адреси НОМЕР_2 від 06.10.2025; інформаційна довідка № 3998 від 18.09.2025, видана КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації».
З пояснень відповідача, зазначених в його клопотанні від 22.05.2026, судом також встановлено, що державний реєстратор прав на нерухоме майно Здолбунівської міської ради, при вирішенні питання щодо можливості проведення реєстраційних дій щодо нерухомого майна позивача, встановив наявність підстав для відмови в державній реєстрації прав, а саме відсутність в долучених до заяви документах відомостей про прийняття об`єкту в експлуатацію. 
Вважаючи протиправним рішення державного реєстратора Здолбунівської міської ради про відмову в проведенні реєстраційних дій №82032915 від 25.11.2025, а також наявності в останнього обов`язку провести реєстраційні дії за заявою від 19.11.2025 за р.н. 70031965, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 25 грудня 2015р. №1127 (далі по тексту - Порядок).
Згідно з пунктом першим частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до частини третьої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Згідно з частиною четвертою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.
Відповідно до пункту першого та пункту другого частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: - відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; - відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; - відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; - наявність обтяжень прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості; - наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; - виконання вимог, визначених статтею 27-2 цього Закону, - у разі державної реєстрації спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості (крім випадків автоматичної реєстрації такого права згідно із законом); - наявність факту застосування санкцій відповідно до Закону України "Про санкції", які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав; - наявність дозволу органу опіки та піклування на відмову від права власності на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, власником якого є малолітня дитина або неповнолітня особа, або на внесення такого майна до статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи чи як вступного, членського та/або цільового внеску члена кооперативу.
Державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.
Частиною другою статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.
Отже, законодавством регламентовано перелік підстав для відмови у державній реєстрації, який є виключним і не підлягає розширеному тлумаченню (постанова Верховного Суду від 10 червня 2021 року у справі № 638/13304/17).
Таким чином, пунктом четвертим частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що підставою для відмови в державній реєстрації прав є факт подання документів, що не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.
Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Так, пунктом 77 Порядку передбачено, що державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться відповідно до статті 331 Цивільного кодексу України щодо особи, яка здійснювала будівництво такого об`єкта (замовник будівництва), чи у випадку, передбаченому статтею 332 Цивільного кодексу України, - щодо особи, яка є власником закінченого будівництвом об`єкта, реконструкція якого проводилася, якщо інше не встановлено договором або законом.
Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння такому об`єкту адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.
У разі коли закінчений будівництвом об`єкт у результаті нового будівництва є складовою частиною будинку, будівлі, споруди (квартира, гаражний бокс, машиномісце, інше житлове та нежитлове приміщення), яка після прийняття об`єкта в експлуатацію є самостійним об`єктом нерухомого майна, відомості про прийняття в експлуатації та про присвоєння адреси отримуються щодо будинку, будівлі або споруди, складовою частиною яких є такий об`єкт, а щодо відповідної складової частини будинку, будівлі, споруди - відомості про присвоєння адреси такій частині.
Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт у результаті реконструкції проводиться також за наявності відомостей про державну реєстрацію права власності на такий об`єкт відповідно до законодавства до проведення його реконструкції.
Підставою для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт є відсутність однієї і більше відомостей, передбачених цим пунктом, крім випадків, передбачених пунктами 78, 79 та 80 цього Порядку.
Дослідивши матеріали справи, судом з`ясовано, що житлова площа будинку позивача дійсно була збільшена у результаті нового будівництва. 
В той же час, із наявних документів по справі встановлено, що, в долучених до заяви позивача від 19.11.2025 додатках, відсутні необхідні відомості про введення в експлуатацію збільшеної площі будівництва.
Оскільки наявність вказаних відомостей необхідна для державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт, то відсутність таких є прямим порушенням вимог чинного законодавства України, зокрема пункту 77 Порядку.
Щодо оцінки аргументів позивача стосовно оскаржуваного рішення. 
На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що рішення відповідача №82032915 від 25.11.2025 не легітимне, не містить логічності та структурованості викладення мотивів, що стали підставою для його прийняття. 
Проаналізувавши матеріали справи, суд зазначає наступне. 
Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття. 
Оскаржуване рішення відповідача №82032915 від 25.11.2025 містить вищевказані відомості. Зокрема, відповідач в своєму рішенні зазначає, що встановлено наявність обставини, яка є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій. Так, подані позивачем документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, а саме: було збільшено площу будівництва, але відсутні документи про введення в експлуатацію.
На переконання суду, вищенаведене формулювання відповідача щодо причини відмови в проведенні реєстраційних дій є цілком логічним, зрозумілим та таким, що відповідає чинному законодавству України. 
З огляду на викладене, суд відхиляє доводи позивача щодо неправомірності прийнятого оскаржуваного рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У зв`язку із вищезазначеним, суд вважає, що у задоволені вимог позивача про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора Здолбунівської міської ради про відмову в проведенні реєстраційних дій №82032915 від 25.11.2025; зобов`язання державного реєстратора Здолбунівської міської ради провести реєстраційні дії за заявою від 19.11.2025 за р.н. 70031965 належить відмовити повністю.
Відповідно до частини п`ятої статті 139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В :
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Здолбунівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 ) 
Відповідач - Здолбунівська міська рада (вул. Грушевського, 14,м. Здолбунів,Рівненська обл., Рівненський р-н,35705. ЄДРПОУ/РНОКПП 05391130) 

Повний текст рішення складений 01.06.2026.

Суддя       Олег ГРЕСЬКО