Справа №949/901/26 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

28 травня 2026 року        м.Дубровиця
Суддя Дубровицького районного суду Рівненської області Оборонова І.В., за участю секретаря судового засідання: Волкодав А.А., прокурора: Агатинської Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця об`єднані матеріали справи, що надійшли від Управління стратегічних розслідувань в Рівненській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бережки Дубровицького району Рівненської області, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 09 вересня 1998 року Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області,
про вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді головного спеціаліста відділу прикордонного інспекційного контролю «Рівне» Управління державного контролю на кордоні Західного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів на державному кордоні, відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», будучи державним службовцем категорії «В» та суб`єктом, на якого поширюється дія цього Закону, була зобов`язана подавати декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у строки та порядку, визначені статтею 45 Закону України «Про запобігання корупції».
Наказом №623-к від 04 червня 2021 року ОСОБА_1 призначено з 08 червня 2021 року на посаду головного спеціаліста відділу прикордонного інспекційного контролю «Рівне» Управління державного контролю на кордоні Західного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів на державному кордоні та встановлено 9-й ранг державного службовця.
Відповідно до наказу №88-к від 01 лютого 2023 року ОСОБА_1 звільнено з посади головного спеціаліста відділу прикордонного інспекційного контролю «Рівне» Управління державного контролю на кордоні Західного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів на державному кордоні з 08 лютого 2023 року за угодою сторін.
У межах матеріалів справи №949/901/26 за протоколом №256 від 08 травня 2026 року встановлено, що обов`язок ОСОБА_1 щодо подання щорічної декларації за 2021 рік виникав із приписів частини першої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» та, з урахуванням положень пункту 2-7 розділу XIII цього Закону, мав бути виконаний не пізніше 31 січня 2024 року. Проте згідно з відомостями Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 подала щорічну декларацію за 2021 рік лише 23 грудня 2024 року о 13 год. 05 хв., тобто після закінчення встановленого законом строку. Отже, у цій частині її вина полягає у несвоєчасному без поважних причин поданні щорічної декларації за 2021 рік, чим порушено вимоги частини першої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» з урахуванням положень пункту 2-7 розділу XIII цього Закону.
У межах матеріалів справи №949/902/26 за протоколом №267 від 08 травня 2026 року встановлено, що аналогічний обов`язок щодо подання щорічної декларації за 2022 рік також підлягав виконанню ОСОБА_1 не пізніше 31 січня 2024 року відповідно до частини першої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» та пункту 2-7 розділу XIII цього Закону. Проте згідно з відомостями Реєстру НАЗК ОСОБА_1 подала щорічну декларацію за 2022 рік лише 23 грудня 2024 року о 13 год. 18 хв., тобто після спливу граничного строку її подання. Отже, у цій частині її вина полягає у несвоєчасному без поважних причин поданні щорічної декларації за 2022 рік, чим порушено вимоги частини першої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» з урахуванням положень пункту 2-7 розділу XIII цього Закону.
У межах матеріалів справи №949/903/26 за протоколом №268 від 08 травня 2026 року встановлено, що після звільнення з посади 08 лютого 2023 року у ОСОБА_1 як особи, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, виник окремий обов`язок, передбачений абзацом другим частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», — до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік. Таким чином, декларацію після припинення відповідної діяльності за 2023 рік ОСОБА_1 повинна була подати не пізніше 31 березня 2024 року. Проте згідно з відомостями Реєстру НАЗК ОСОБА_1 подала декларацію після звільнення за 2023 рік лише 23 грудня 2024 року о 13 год. 25 хв., тобто після закінчення встановленого законом строку. Отже, у цій частині її вина полягає у несвоєчасному без поважних причин поданні декларації після припинення діяльності за 2023 рік, чим порушено вимоги абзацу другого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції».
Місцем вчинення вказаних адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, є місце роботи ОСОБА_1 як суб`єкта декларування — Відділ прикордонного інспекційного контролю «Рівне» Управління державного контролю на кордоні Західного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів на державному кордоні за адресою: Рівненська область, с. Удрицьк, залізнична станція Митний пост «Удрицьк», пункт пропуску «Удрицьк-Горинь».
Часом вчинення адміністративних правопорушень є час фактичного подання відповідних декларацій з порушенням установлених законом строків, а саме: щодо щорічної декларації за 2021 рік — 23 грудня 2024 року о 13 год. 05 хв.; щодо щорічної декларації за 2022 рік — 23 грудня 2024 року о 13 год. 18 хв.; щодо декларації після звільнення за 2023 рік — 23 грудня 2024 року о 13 год. 25 хв.
Таким чином, ОСОБА_1 несвоєчасно без поважних причин подала три декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування: щорічну декларацію за 2021 рік, щорічну декларацію за 2022 рік та декларацію після припинення діяльності за 2023 рік, чим вчинила адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Із матеріалів справи вбачається, що у письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначила, що у період з 08 червня 2021 року по 08 лютого 2023 року працювала на посаді головного спеціаліста відділу прикордонного інспекційного контролю «Рівне» Управління державного контролю на кордоні. Вказала, що з вимогами антикорупційного законодавства була ознайомлена, однак не мала достатніх практичних знань щодо самостійного заповнення декларацій, у зв`язку з чим звернулася за допомогою до знайомого, який, за її словами, запевнив її, що декларації подані. Також пояснила, що про неподання декларацій дізналася після отримання повідомлення НАЗК, після чого подала відповідні декларації. Окрім цього, ОСОБА_1 посилалася на те, що є пенсіонеркою, має інвалідність та періодично перебуває на лікуванні у медичних закладах.
Постановою Дубровицького районного суду Рівненської області адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП за справами №949/901/26, №949/902/26 та №949/903/26 об`єднані в одне провадження, якому присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №949/901/26.
До початку розгляду справи від ОСОБА_1 до суду надійшла заява, у якій вона свою вину у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП визнала та просила розглядути справу без її участі.
Прокурор у судовому засіданні просила визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, та з урахуванням положень ст. 36 КУпАП накласти на неї адміністративне стягнення у виді мінімального штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, письмові пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та додані до протоколів документи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом.
Згідно зі ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд зобов`язаний з`ясувати, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган чи посадова особа встановлює наявність або відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частиною першою статті 172-6 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Згідно з приміткою до статті 172-6 КУпАП суб`єктами правопорушень у цій статті, крім правопорушень, визначених частинами другою та третьою цієї статті в частині неповідомлення або несвоєчасного повідомлення про суттєві зміни у майновому стані, є особи, які відповідно до частин першої та другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» зобов`язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами декларування є особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2, пункті 4 частини першої статті 3 цього Закону, інші особи, які зобов`язані подавати декларацію відповідно до цього Закону.
За змістом підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» дія цього Закону поширюється, зокрема, на державних службовців.
Як вбачається з наказу №623-к від 04 червня 2021 року, ОСОБА_1 призначено з 08 червня 2021 року на посаду головного спеціаліста відділу прикордонного інспекційного контролю «Рівне» Управління державного контролю на кордоні Західного міжрегіонального головного управління Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів на державному кордоні, тобто на посаду державної служби категорії «В», та встановлено 9-й ранг державного службовця (а.с. 9,10,12).
З особової картки державного службовця вбачається, що ОСОБА_1 під час проходження державної служби була ознайомлена з вимогами й обмеженнями щодо прийняття та проходження державної служби відповідно до законів України «Про державну службу», «Про запобігання корупції», «Про очищення влади», Закону України «Про захист персональних даних», Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, правил внутрішнього службового розпорядку державного органу, необхідністю повідомлення про зміну даних, а також зобов`язалася їх дотримуватися (а.с. 11,12,14).
З наказу №88-к від 01 лютого 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 звільнено із займаної посади 08 лютого 2023 року за угодою сторін, згідно з частиною другою статті 86 Закону України «Про державну службу» (а.с. 10,11,13).
Зазначені документи підтверджують, що ОСОБА_1 під час перебування на посаді головного спеціаліста відділу прикордонного інспекційного контролю «Рівне» була державним службовцем категорії «В», тобто суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», і відповідно була зобов`язана подавати декларації у порядку та строки, визначені статтею 45 цього Закону.
Відповідно до частини першої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством.
Пунктом 2-7 розділу XIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про запобігання корупції» було встановлено особливості подання декларацій у зв`язку з відновленням декларування в умовах воєнного стану, зокрема те, що особи, які у 2022-2023 роках не подали декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, відповідно до статті 45 цього Закону, і кінцевий строк для подання яких настав до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану», подають такі декларації не пізніше 31 січня 2024 року.
Закон України «Про внесення змін до деяких законів України про визначення порядку подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в умовах воєнного стану» опублікований в офіційному виданні Верховної Ради України «Голос України» 11 жовтня 2023 року та набрав чинності 12 жовтня 2023 року.
Таким чином, оскільки обов`язок подання щорічних декларацій за 2021 та 2022 роки підпадав під дію пункту 2-7 розділу XIII Закону України «Про запобігання корупції», кінцевим строком подання таких декларацій для ОСОБА_1 було 31 січня 2024 року.
З відомостей Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, вбачається, що щорічна декларація ОСОБА_1 за 2021 рік подана 23 грудня 2024 року о 13 год. 05 хв., а щорічна декларація за 2022 рік подана 23 грудня 2024 року о 13 год. 18 хв. Отже, обидві декларації подано після спливу встановленого законом строку, який закінчився 31 січня 2024 року.
З послідовності дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі Реєстру вбачається, що 23 грудня 2024 року ОСОБА_1 здійснювала вхід до персонального електронного кабінету за допомогою кваліфікованого електронного підпису, переглядала та заповнювала розділи декларацій, проходила перевірку повноти та достовірності зазначеної інформації, переходила на сторінку накладання кваліфікованого електронного підпису, після чого подання кожного документа було підтверджено кваліфікованим електронним підписом, а документи подано.
Зокрема, щодо декларації за 2021 рік у послідовності дій відображено, що 23 грудня 2024 року о 13 год. 05 хв. 40 сек. подання документа підтверджено кваліфікованим електронним підписом, документ подано. Щодо декларації за 2022 рік у послідовності дій відображено, що 23 грудня 2024 року о 13 год. 18 хв. 24 сек. подання документа підтверджено кваліфікованим електронним підписом, документ подано. Вказані відомості узгоджуються з даними Реєстру про час фактичного подання декларацій.
Відповідно до абзацу другого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» особи, які припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а», «в»-«ґ» пункту 2 частини першої статті 3, зобов`язані до 1 квітня наступного року після року припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік.
Оскільки ОСОБА_1 припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, 08 лютого 2023 року, вона була зобов`язана подати декларацію після звільнення за 2023 рік до 1 квітня 2024 року, тобто не пізніше 31 березня 2024 року.
З відомостей Реєстру НАЗК вбачається, що декларація ОСОБА_1 за 2023 рік після припинення діяльності подана 23 грудня 2024 року о 13 год. 25 хв. У послідовності дій користувача щодо цього документа відображено, що 23 грудня 2024 року о 13 год. 25 хв. 35 сек. подання документа підтверджено кваліфікованим електронним підписом, документ подано. Отже, декларацію за 2023 рік після звільнення подано після спливу встановленого законом строку, який закінчився 31 березня 2024 року.
Суд бере до уваги, що всі три декларації були подані ОСОБА_1 одного дня — 23 грудня 2024 року — послідовно одна за одною: за 2021 рік о 13 год. 05 хв., за 2022 рік о 13 год. 18 хв. та за 2023 рік після звільнення о 13 год. 25 хв. Наведене підтверджує як сам факт виконання обов`язку після спливу встановлених законом строків, так і наявність у ОСОБА_1 технічної можливості користуватися Реєстром декларацій та кваліфікованим електронним підписом.
Крім того, з результатів пошуку в Реєстрі декларацій вбачається, що ОСОБА_1 раніше подавала декларації, зокрема 22 березня 2017 року, 29 березня 2018 року, 17 березня 2019 року, 15 березня 2020 року та 20 березня 2021 року. Зазначене свідчить, що ОСОБА_1 була зареєстрованим користувачем Реєстру декларацій та мала практичний досвід подання декларацій в електронній формі.
Суд також враховує, що в матеріалах наявне повідомлення Національного агентства з питань запобігання корупції від 19 лютого 2026 року №47-05/10094-26, яким до Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України направлено інформацію щодо осіб, які несвоєчасно подали декларації, серед яких зазначено ОСОБА_1 . До повідомлення додано витяги з інформаційно-телекомунікаційної системи «Єдиний державний реєстр декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» щодо послідовності дій суб`єкта декларування при поданні декларацій та інші документи.
Несвоєчасне подання ОСОБА_1 відповідних декларацій підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення №256, №267 та №268 від 08 травня 2026 року, відомостями Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а також послідовністю дій користувача Реєстру. Зокрема, із зазначених відомостей вбачається, що декларацію за 2021 рік ОСОБА_1 подала 23 грудня 2024 року о 13 год. 05 хв., декларацію за 2022 рік — 23 грудня 2024 року о 13 год. 18 хв., а декларацію за 2023 рік після припинення діяльності — 23 грудня 2024 року о 13 год. 25 хв., тобто після закінчення встановлених законом строків. Крім того, належність ОСОБА_1 до суб`єктів декларування та наявність у неї відповідного обов`язку підтверджуються наказами про призначення та звільнення, особовою карткою державного службовця, листом Західного міжрегіонального головного управління Держпродспоживслужби на державному кордоні та іншими письмовими матеріалами справи.
Оцінюючи доводи щодо поважності причин несвоєчасного подання декларацій, суд виходить з того, що для звільнення особи від відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП необхідним є встановлення обставин, які об`єктивно, незалежно від волі суб`єкта декларування, унеможливлювали своєчасне подання декларації у встановлений законом строк.
Матеріали справи містять медичні документи щодо стану здоров`я ОСОБА_1 , а також відомості особової картки про належність її до категорії осіб з інвалідністю та осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Суд враховує ці дані при оцінці особи правопорушниці та при визначенні виду і розміру адміністративного стягнення.
Разом з тим зазначені медичні документи самі по собі не підтверджують, що стан здоров`я ОСОБА_1 об`єктивно унеможливлював подання щорічних декларацій за 2021 та 2022 роки саме у строк до 31 січня 2024 року, а також подання декларації за 2023 рік після звільнення у строк до 31 березня 2024 року. Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 була позбавлена можливості користуватися Реєстром декларацій, електронним кабінетом або кваліфікованим електронним підписом протягом усього відповідного строку та протягом тривалого періоду до фактичного подання декларацій 23 грудня 2024 року.
Більше того, послідовне подання всіх трьох декларацій 23 грудня 2024 року за допомогою кваліфікованого електронного підпису свідчить про наявність технічної можливості виконати відповідний обов`язок, а попереднє подання декларацій у минулі роки свідчить про обізнаність ОСОБА_1 із порядком електронного декларування. Тому посилання на стан здоров`я, за відсутності доказів об`єктивної неможливості подання декларацій саме у встановлені законом строки, не спростовує наявності події та складу адміністративних правопорушень.
Так само незнання або неправильне розуміння строків подання декларацій не може бути визнане поважною причиною несвоєчасного подання декларацій, оскільки особа, яка перебуває на посаді державної служби та є суб`єктом декларування, зобов`язана знати та виконувати вимоги антикорупційного законодавства, а незнання закону не звільняє від юридичної відповідальності.
Суд також враховує, що подання декларацій після спливу встановлених законом строків свідчить про подальше виконання ОСОБА_1 обов`язку суб`єкта декларування, однак не усуває факту його несвоєчасного виконання і не виключає адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , будучи суб`єктом відповідальності за адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, у порушення вимог частини першої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції» з урахуванням пункту 2-7 розділу XIII цього Закону, несвоєчасно без поважних причин подала щорічні декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2021 рік та за 2022 рік. Крім того, після припинення діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, ОСОБА_1 , у порушення вимог абзацу другого частини другої статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», несвоєчасно без поважних причин подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, після припинення діяльності за 2023 рік. Наведене свідчить про вчинення нею адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, передбачених ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Дії ОСОБА_1 за кожним із трьох протоколів суд кваліфікує за ч. 1 ст. 172-6 КУпАП як несвоєчасне подання без поважних причин декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.
Обставин, що виключають провадження у справі, передбачених ст. 247 КУпАП, судом не встановлено.
Строки накладення адміністративного стягнення, передбачені ст. 38 КУпАП для адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, на час розгляду справи не сплинули, оскільки з дня вчинення адміністративних правопорушень не минуло двох років, а з дня їх виявлення, що підтверджується повідомленням Національного агентства з питань запобігання корупції від 19 лютого 2026 року №47-05/10094-26, не минуло шести місяців.
Відповідно до частини другої статті 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом або посадовою особою, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. Оскільки всі три адміністративні правопорушення кваліфіковані за однією нормою — ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, адміністративне стягнення підлягає накладенню в межах санкції цієї статті.
При визначенні виду та розміру адміністративного стягнення суд відповідно до ст. 33 КУпАП враховує характер вчинених правопорушень, які пов`язані з порушенням установлених законом вимог фінансового контролю, особу ОСОБА_1 , ступінь її вини, наявність трьох епізодів несвоєчасного подання декларацій, фактичне подання всіх декларацій, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, наявність даних про стан здоров`я, інвалідність та належність до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а також думку прокурора, яка просила застосувати мінімальний штраф, передбачений санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП.
Обставиною, що пом`якшує відповідальність ОСОБА_1 , суд визнає щире розкаяння.
Обставин, що обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , судом не встановлено.
За таких підстав, враховуючи характер вчинених адміністративних правопорушень, особу ОСОБА_1 , ступінь її вини, визнання вини та розкаяння, фактичне подання декларацій, відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, наявні в матеріалах дані щодо стану здоров`я та соціального статусу особи, а також те, що всі матеріали одночасно розглядаються одним суддею, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім буде призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення із застосуванням ст. 36 КУпАП у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 172-6 КУпАП, оскільки саме такий вид стягнення буде достатнім для її виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самою правопорушницею, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП, особою, на яку накладено адміністративне стягнення, сплачується судовий збір.

Керуючись ст.ст. 36, 40-1, 172-6, 283, 284, 287, 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На підставі ч. 2 ст. 36 Кодексу України про адміністративні правопорушення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень).
Реквізити для оплати штрафу:
- отримувач коштів: ГУК у Рівненській області (21081300)
- код отримувача: (код за ЄДРПОУ) 38012494
- банк отримувача: Казначейство України ЕАП
- рахунок отримувача: UA218999980313020149000017001
- код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 665,60 грн. (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 коп.).
Реквізити для оплати судового збору:
отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106;
код за ЄДРПОУ: 37993783;
банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);
код банку отримувача: 899998;
рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001;
код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено, її захисником, а також прокурором до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Штраф має бути сплачений правопорушницею не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення їй постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови — не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушниці стягується подвійний розмір штрафу, тобто 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот гривень).

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького
районного суду
Рівненської області      Оборонова І.В.