Справа № 991/3668/26
Провадження 1-кс/991/3679/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 
У Х В А Л А
27 квітня 2026 року          м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
ВСТАНОВИВ:

20.04.2026 до Вищого антикорупційного суду надійшла вказана скарга, яка на підставі протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 20.04.2026 була передана на розгляд слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 .

1.Зміст поданої скарги

У своїй скарзі ОСОБА_3 вказує, що 06.04.2026 він подав до Національного антикорупційного бюро України заяву про вчинення заступником начальника відділу ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368, ст. 368-5, ч. 3 ст. 209 КК України.
ОСОБА_3 зазначає, що в його заяві йшлося про вимагання ОСОБА_4 унікальних культурних цінностей (антикваріату) за заниженою ціною в обмін за вплив на перебіг розслідування кримінального провадження №12026162480000350 від 06.03.2026 щодо ймовірного вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. 
На підтвердження викладених в заяві обставин ОСОБА_3 долучив докази, які вважає достатніми для висновку про наявність в діях ОСОБА_6 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368 КК України, ст. 368-5 КК України, ч. 3 ст. 209 КК України.
Однак, в порушення вимог ст. 214 КПК України, відомості за вказаною заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені, а тому ОСОБА_3 звернувся із цією скаргою до Вищого антикорупційного суду у якій просить визнати бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України протиправною та зобов`язати їх внести відомості за його заявою від 06.04.2026 та розпочати досудове розслідування.

2.Позиція учасників судового засідання

У судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, однак до своєї скарги долучив заяву в якій просив розглядати скаргу за його відсутності, вимоги викладені у ній підтримав в повному обсязі.
Представник Національного антикорупційного бюро України в судове засідання не з`явився, однак до його початку надіслав на електронну адресу суду пояснення в яких зазначив, що на час розгляду заяви ОСОБА_3 були відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань з огляду на те, що в ній не було наведено достатніх об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення корупційних та інших кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності детективів Національного бюро, про що заявника було проінформовано листом №112-294/13176 від 22.04.2026. З огляду на це, просив відмовити в задоволенні скарги та здійснити її розгляд за його відсутності.
Керуючись положеннями ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглядати скаргу за відсутності скаржника ОСОБА_3 та представника органу, бездіяльність уповноваженої особи якого оскаржується, оскільки це не є перешкодою для розгляду відповідної скарги. 

3.Мотиви та оцінка слідчого судді

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.
Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований КПК України. Зокрема, право на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування передбачено статтею 303 КПК України.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Вищезазначена бездіяльність виникає у зв`язку з невиконанням слідчим, дізнавачем чи прокурором передбаченого ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язку внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, і таким чином розпочати проведення досудового розслідування за відповідними фактами.
Так, згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Згідно ч. 2 ст. 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 
За змістом п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).
Вказані положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, має бути критерієм внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування.
З наведених положень вбачається, що слідчий та прокурор хоча і не проводять до моменту внесення відомостей у ЄРДР перевірку обставин, викладених у заяві, однак аналізують її зміст, і саме ця інформація дає змогу визначити, чи містить заява достатньо відомостей про вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, внесенню до ЄРДР в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.
Саме такий механізм початку досудового розслідування надає кожній особі право заявляти про їх вчинення та очікувати, що за відповідними фактами буде розпочате розслідування, водночас забезпечує можливість здійснювати досудове розслідування виключно за фактами вчинення кримінальних правопорушень та захищає інших осіб від необґрунтованого кримінального переслідування та процесуального примусу.
Вказане узгоджується з практикою Верховного Суду, який у своїх постановах наголошує на такому: 
(1) «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...» (постанова ККС ВС від 16.05.2019 у справі № 761/20985/18); 
(2) «… слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР» (постанова ККС ВС від 30.09.2021 у справі № 556/450/18).
З урахуванням викладеного, бездіяльність, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.
Як вбачається із поданої скарги та долучених до неї матеріалів, ОСОБА_3 вказує, що  заступник начальника відділу ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , користуючись його вразливим станом, протягом 2021- 2026 років вимагав від нього надання неправомірної вигоди у формі унікальних культурних цінностей за заниженою ціною (10-20% від ринку) та безоплатних інтелектуальних послуг. 
За твердженням заявника, ОСОБА_7 прямо пов`язував перебіг розслідування кримінального провадження №12026162480000350 від 06.03.2026, розпочатого за фактом невиконання його колишньою дружиною ОСОБА_5 судового рішення щодо неперешкоджання його участі у вихованні та спілкуванні з їхніми спільними дітьми (ч. 1 ст. 382 КК України), з передачею йому унікальних культурних цінностей (антикваріату) та грошових коштів для слідчої ОСОБА_8 .
Заявник вважає, що в діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 368, ст. 368-5, ч. 3 ст. 209 КК України.
Водночас, проаналізувавши подану скаргу та долучену до неї заяву, слідчий суддя вважає, що в них відсутні відомості, які могли б об`єктивно свідчити про ймовірність вчинення кримінальних корупційних правопорушень, а заявником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність початку досудового розслідування. 
Заявник, стверджуючи про протиправний характер дій працівника поліції щодо нібито вимагання у нього унікальних культурних цінностей (антикваріату), не конкретизує, які саме дії чи бездіяльність свідчать про таке вимагання. З наданих ним доказів листування з абонентом, підписаним в одному з додатків для обміну повідомленнями, як  ОСОБА_7 , не вбачається ознак вимагання цією особою будь-якої неправомірної вигоди. Натомість зміст листування свідчить про обговорення питань, пов`язаних із проведенням експертних досліджень, необхідністю оплати послуг експертів та отриманням обговорюваних предметів. Вказані обставини самі по собі не свідчать про протиправний характер дій. Так само відсутні докази того, що ринкова вартість придбаних предметів антикваріату перевищує ту, за яку вони були придбані, або що такі предмети передавалися як неправомірна вигода. 
Зі змісту спілкування вбачається, що заявник інформував співрозмовника про початок досудового розслідування за фактом невиконання його дружиною судового рішення щодо участі заявника у вихованні їхніх спільних дітей. Водночас жодних доказів того, що цей співрозмовник має або може мати вплив на хід зазначеного розслідування, не надано.
Із інформації викладеної в скарзі неможливо встановити чим підтверджується факт вимагання заступником начальника відділу ГУНП в Одеській області неправомірної вигоди, його незаконного збагачення чи вчинення ним дій направлених на легалізацію майна одержаного злочинним шляхом.
Натомість у заяві міститься лише припущення про можливе вчинення заступником начальника відділу ГУНП в Одеській області протиправних дій щодо заявника, яке ґрунтується виключно на його суб`єктивному сприйнятті правомірності процесуальних рішень і дій працівників правоохоронних органів під час виконання ними повноважень у межах досудового розслідування.
У цьому контексті, слідчий суддя наголошує, що оцінка законності та обґрунтованості рішень, процесуальних та слідчих дій, прийнятих і проведених у межах кримінального провадження. Заявник, подаючи відповідну заяву про вчинення кримінальних правопорушень та звертаючись до слідчого судді зі скаргою на невнесення в ЄРДР відомостей по такій заяві, намагається обійти встановлений законодавством порядок оскарження і оцінки рішень, дій та бездіяльності осіб, що проводять досудове розслідування у кримінальному провадженні №12026162480000350 від 06.03.2026. Такі дії заявника не відповідають цілям та меті, для досягнення яких законодавцем передбачено механізм оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальні правопорушення до ЄРДР. 
Окремо, слідчий суддя звертає увагу, що в разі незгоди з процесуальними рішеннями, діями або бездіяльністю, які приймаються або вчиняються слідчим чи прокурором в межах досудового розслідування кримінального провадження №12026162480000350 від 06.03.2026, заявник може оскаржити їх в порядку ст. 303 КПК України до слідчого судді місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. 
З урахуванням викладеного, слідчий суддя доходить висновку, що самі лише припущення заявника про нібито вимагання працівником поліції неправомірної вигоди в обмін на здійснення досудового розслідування кримінального провадження, у результатах якого заявник зацікавлений, є недостатніми для висновку про наявність ознак відповідних кримінальних правопорушень, тим більше, такі припущення не можуть бути підставою для початку досудового розслідування щодо цієї особи.
У даному випадку невиправданим є застосування механізму кримінального переслідування та процесуального примусу для дослідження інформації, зазначеної у поданій ОСОБА_3 заяві. 
Керуючись ст. 214, 303-304, 306, 307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

1.У задоволенні скарги  ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.
2.Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду впродовж п`яти днів з дня отримання її копії.
3.Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя          ОСОБА_1