справа №176/3734/25
провадження №2/176/277/26

РІШЕННЯ
Іменем України

15 червня 2026 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Гусейнов К.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2016 року по 01.08.2025 року у сумі 48365 грн 34 коп., та судових витрат.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що квартира АДРЕСА_1 є приватною власністю відповідача ОСОБА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири №1220 від 08.08.2016 року.
Згідно з рішенням Жовтоводського міськвиконкому №410/1 від 29.11.2000 року функції по збору платежів від населення за послуги гарячого водопостачання та опалення перейшли від ВЖРЕО м. Жовті Води до КП «Жовтоводськтепломережа». 
Комунальним підприємством «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради на ОСОБА_2 був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .
01.11.2021 року між КП «Жовтоводськтепломережа» ЖМР та ОСОБА_1 був укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Даний договір є публічний договір приєднання, укладений сторонами з урахуванням ст.ст.633,634,641,642 ЦК України з метою надання з метою надання послуг з постачання теплової енергії споживачу. Цей договір є опублікованим на офіційному сайті КП «Жовтоводськтепломережа» ЖМР.
Невиконання відповідачем зобов`язань по оплаті в повному обсязі за послугу з постачання теплової енергії призвело до виникнення заборгованості.
Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 перед КП «Жовтводськтепломережа» ЖМР за надані послуги за період з 01.12.2016 року по 01.08.2025 року складає 48365,34 грн, з яких основний борг – 37824,22 грн, інфляційні нарахування – 8000,67 грн, три відсотки річних – 2460,42 грн та пеня – 80,03 грн.
За законом споживач повинен своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за фактично надані позивачем послуги з централізованого опалення за встановленими тарифами.
Враховуючи, що в добровільному порядку заборгованіcть за комунальні послуги не погашається, позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з ОСОБА_1 на користь КП «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2016 року по 01.08.2025 року у сумі 48365,34 грн.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2025 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Позивач про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи без повідомлення сторін не подав. 

05 листопада 2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лапшина В.В. на адресу суду надійшов відзив, в якому він зазначив, що просить суд в задоволенні позову відмовити.
У відзиві представник відповідача звертає увагу суду на те, що позивач стверджує, що з «09.11.2021 року між Позивачем та Відповідачем укладено типовий індивідуальний договір надання послуги з постачання теплової енергії», але наступним абзацом дата укладення договору змінюється на 01.11.2021 року. Таким чином, маються очевидні розбіжності.
При цьому, позивач не надав самого договору, а лише вказує на те, що договір розміщений на сайті підприємства, хоча на окремі пункти договору позивач посилається і запевнює, що таким чином між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг», але яких саме послуг, в якому обсязі, хто є виконавцем послуг, як то іншого залишається невідомим.
Враховуючи, що в матеріалах справи відсутній повний текст укладеного між сторонами індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, то, на думку представника відповідача, не надається можливим встановити всі істотні умови цього договору, предмет договору, права і обов`язки сторін, перелік наданих послуг, їх вартість, порядок оплати, як і те хто саме є надавачем послуг з постачання теплової енергії.
Представник відповідача звертає увагу суду, що в самій позовній заяві позивач не зазначає, що саме він є виконавцем послуг з постачання теплової енергії, а також жодним чином не підтвердив, що на момент надання послуг і на момент звернення до суду дійсно існувала юридична особа до компетенції якої входить надання громадянам послуг з постачання теплової енергії.
Також позивач стверджує, що квартира АДРЕСА_1 є приватною власністю Боржника на підставі Договору купівлі-продажу № 1220 від 08.08.2016 року і саме за цією адресую відповідач надавав послуги.
При цьому, представник відповідача звертає увагу, що сам договір купівлі-продажу позивач до суду не надав, а замість нього надав Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, але в ньому вказано лише Прізвище, Ім`я та по батькові, але збіг таких даних не доводить факт того, що саме ця особа є власником квартири, до якої позивач надавав послуги з постачання теплової енергії.
Запит на отримання з державного реєстру речових прав був здійснений за адресою місцезнаходження квартири, що не дає можливості ідентифікувати власника, оскільки дана інформація не містить ідентифікаційного коду відповідача.
Жодних документів на підтвердження правової підстави надання послуг, а відповідно і нарахування сум за ці послуги в розмірі, вказаному в позовній заяві, позивач суду не надав, а відповідно відсутні підстави для задоволення позову.
Крім того, представник відповідача стверджує, що позивач звернувся до суду з порушенням строку позовної давності.
Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просить суд врахувати обставини, викладені у відзиві на позовну заяву, в задоволені позову відмовити, а також у відповідності до норм ЦПК України, стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати.

11 листопада 2025 року від позивача КП «Жовтоводськтепломережа» до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просив позов задовольнити та витребувати у державного нотаріуса Жовтоводської державної нотаріальної контори документи, що посвідчують або спростовують право власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на спірне майно за адресою: АДРЕСА_2 .
У відповіді на відзив представник позивача зазначає, що оскільки 09.11.2021 року відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року, №1022, «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», між позивачем та відповідачем укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання, що встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення. 
Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який розроблений згідно Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 (в редакції Постанови КМУ від 08.09.2021 року) (далі Правила №830) та який розміщений на офіційному сайті підприємства https://teplonet.dp.ua. Даний договір є публічний договір приєднання, укладений сторонами з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України з метою надання послуг з постачання теплової енергії Споживачу.
Договір з постачання теплової енергії споживачам є договором приєднання (ст.634 ЦК України), оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Постачання теплової енергії є видом житлово-комунальної послуги, що надається мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці і на ці правовідносини розповсюджується Закон України «Про житлово-комунальні послуги». На фізичних осіб покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води, а тому, у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження па укладання договору з постачання теплової енергії побутовим споживачам або конклюдентшіх дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання.
Зважаючи на те, що для виникнення правовідносин на підставі публічної оферти не потрібно інших доказів, ніж публікація публічного договору та відсутність заперечень з іншої сторони, а відповідачем на протязі спірного періоду жодної заяви щодо заперечення умов договору на адресу підприємства не надходило, відповідач повністю погодився та прийняв умови договору з постачання теплової енергії.
Окремо позивач зазначає, що відповідно до пункту 4 Договору Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.
Позивач звертає увагу суду, що з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач починаючи з моменту виникнення заборгованості, а саме: з грудня 2020 року частково погашав заборгованість, а саме: в грудні 2024 року відповідачем сплачено: 5 630,09 грн., в січні 2024 року - 60,00 грн., в лютому 2024 року - 30,00 грн., в травні 2024 року -160,00 грн., що відповідно до умов Договору є дією, що свідчить про його бажання укласти Договір.
Також позивачем в додатках до позову надано перелік документів, що підтверджують повноваження КП «Жовтоводськтепломережа» в сфері надання послуг з постачання теплової енергії, а саме:
1) Копія рішення Жовтоводської міської ради № 410/1 від 29.11.2000 р.,
2) Копія рішення Жовтоводської міської ради № 426 від 20.10.2017 р.;
3) Копія рішення Жовтоводської міської ради № 402 від 11.10.2018 р.;
4) Копія рішення Жовтоводської міської ради № 511 від 13.12.2018 р.;
5) Копія рішення Жовтоводської міської ради № 229-5ІІІ від 24.02.2021 р.
6) Витяг зі Статуту КП «Жовтоводськтепломережа» ЖМР.
Також, позивач звертає увагу суду, що відповідно до розділу 2, п.п.2.1 «Підприємство створене з метою надійного і безперервного виробництва та забезпечення підприємств, організацій і населення міста Жовті Води тепловою енергією згідно укладених договорів, надійного і безперервного виробництва та постачання електричної енергії, згідно ліцензій».
Відповідно до рішення Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради № 410/1 від 11.2000 р., в населених пунктах Дніпропетровської області збирання абонентської плати з населення за користування гарячою водою та опаленням проводиться безпосередньо виробниками послуг.
КП «Жовтоводськтепломережа» діє на підставі ліцензій, які додані до матеріалів відповіді на відзив.
Відповідач у своєму відзиві вказує, що позивач не надав до суду Договір купівлі-продажу квартири № 1220 від 08.08.2016 р. за адресою: АДРЕСА_2 . Проте, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є офіційним документом, що підтверджує факт реєстрації права власності.
Насамкінець, позивач додає, що позовну заяву подано в строках позовної давності.
З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач, починаючи з моменту виникнення заборгованості, а саме: з грудня 2020 року частково погашав заборгованість, а саме: в грудні 2024 року відповідачем сплачено: 5 630,09 грн., в січні 2024 року - 60,00 грн., в лютому 2024 року - 30,00 грн., в травні 2024 року -160,00 грн, що є визнанням заборгованості, що перериває строк позовної давності в порядку, визначеному ч.1 ст.264 ЦК України. 
Також позивач зазначає, що строки позовної давності було призупинено ще у 2020 році. Відповідні норми про це закріплені у «Прикінцевих та перехідних положеннях» ЦКУ, а саме:
1.З 02.04.2020 року по 30.06.2023 року на підставі п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК, продовжуються на строк дії такого карантину;
2.З 17.03.2022 року по 29.01.2024 року на підставі п.19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК, в редакції, яка діяла до 29.01.2024 року. Цей розділ ЦК було доповнено п.19 на підставі із Законом України від 15.03.2022 №2120- IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон №2120). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК, продовжуються на строк його дії;
3.З 30.01.2024 року по 03.09.2025 року на підставі п.19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ в редакції, що діє з 30.01.2024 на підставі Закону від 08.11.2023 № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон №3450). У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента від 24.02.2022 №64/2022, затвердженим Законом від 24.02.2022 №2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений ЦКУ, зупиняється на строк дії такого стану.
Отже, позивач звертає увагу, що хоча норми «Прикінцевих та перехідних положень» ЦКУ, якими призупинялися строки позовної давності на період карантину та воєнного стану, мають різні формулювання, але, фактично строки позовної давності були зупинені у період з 02.04.2020 по 03.09.2025 (тобто, більше 5 років). Таким чином, позивач вважає, що можна зробити висновок, що позов подано в межах строку позовної давності.

18 листопада 2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лапшина С.П. на адресу суду надійшли заперечення, в яких він зазначає, що прізвища, ім`я та по батькові не достатньо, щоб ідентифікувати особу, яка вчинила правочин.
Крім того, представник відповідача зазначив, що просить суд застосувати строк позовної давності, а саме до нарахувань основного боргу, інфляційних нарахувань, 3% річних – з грудня 2016 року по липень 2022 року, а по пені – з грудня 2016 року по липень 2024 року.

19 листопада 2025 року від позивача КП «Жовтоводськтепломережа» до суду надійшли додаткові пояснення у справі, до яких на підтвердження, що спірне майно за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 , надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо ОСОБА_1 , сформовану безпосередньо за РНОКПП відповідача, що дає змогу ідентифікувати його, як власника спірного майна. 

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2025 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування у державного нотаріуса Жовтоводської державної нотаріальної контори документів, що посвідчують або спростовують право власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на спірне майно за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.
Судом встановлено, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.09.2025 року, а також від 19.11.2025 року, що відповідачу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу № 1220 від 08.08.2016 року належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.14, 65-66).
Згідно Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори Морозюком О.В.08.08.2016 року, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.73).
10.11.2021 року між КП «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради та боржником укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. Даний договір є публічний договір приєднання, укладений сторонами з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України з метою надання послуг з постачання теплової енергії споживачу. Цей договір є опубліковані на офіційному веб-сайті КП «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради: https://teplonet.dp.ua.
Пунктом 4 Договору передбачено, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.
Згідно п.5 вказаного договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надані послуги в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Згідно з рішенням №410/1 від 29.11.2000 року функції по збору платежів за послуги гарячого водопостачання та опалення від Жовтоводського виробничого житлово-експлуатаційного об`єднання та виробничого об`єднання житлово-комунального господарства перейшли безпосередньо виробнику цих послуг - КП «Жовтоводськтепломережа» (а.с.15).
Відповідач ОСОБА_1 сплачував за послуги з постачання теплової енергії не в повному обсязі. У зв`язку з цим, за період з 01.12.2016 року по 01.08.2025 року виникла заборгованість в розмірі 37824,22 грн. Дана заборгованість підтверджується розрахунком заборгованості по о/р № НОМЕР_1 (а.с.7-10).
Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати сплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідно до п.п.5 п.45 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ від 21.08.2019 року №830, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. 
Як слідує із вимог ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до вимог статті 25 Закону України "Про теплопостачання" у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Частиною 1 ст.322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 
З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний обов`язок з оплати житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч.1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги.
Згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Закріплена в пункті 10 частини другої ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч.2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Верховним Судом України в листі №62-97 від 03.04.1997 року надані рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ.
Відповідно до розрахунку інфляційних витрат, 3% річних та пені, здійсненого позивачем у зв`язку з невиконанням з боку відповідача обов`язку щодо оплати за надані послуги, інфляційні нарахування за період з 01.12.2016 року по 01.08.2025 року складають 8000,67 грн, 3% річних складають 2460,42 грн та пеня складає 80,03 грн (а.с.11-13).
Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.
Водночас, постановою Кабінет Міністрів України № 1405 від 29.12.2023 року внесено зміни в постанову № 206, відповідно до яких заборона на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням поширюється лише на територіальні громади, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окуповані російською федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги.
Відомостей, що майно споживача було пошкоджене внаслідок бойових дій матеріали справи не містять.
Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 Жовтоводська міська територіальна громада не відноситься до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, а тому дія Постанови КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 02.03.2022 № 206 на м.Жовті Води не поширюється.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем правомірно здійснено розрахунок інфляційних витрат, понесених підприємством у зв`язку із невиконанням з боку відповідача обов`язку, щодо оплати за надані послуги, 3% річних та пені.
Разом з тим, безпідставними є доводи відповідача про те, що до спірних правовідносин необхідно застосувати наслідки спливу строку позовної давності, з огляду на наступне.
За статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Частиною 4 статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Частинами 1, 5 статті 261 ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.
Позовна давність, відповідно до частини 1 статті 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.
Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.ч.2,3 статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч.3 ст.264 ЦК України).
Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.
Як вбачається з розрахунку заборгованості, в період з грудня 2016 року по серпень 2025 року відповідачем періодично частково здійснювалась оплата за надані послуги з теплової енергії. При цьому останній платіж відповідачем був здійснений в травні 2024 року на суму 100 грн, а отже вказані дії свідчать про визнання відповідачем свого обов`язку щодо сплати наданих послуг.
При цьому слід зауважити, що часткова оплата за надані послуги з теплової енергії здійснювалась відповідачем навіть тоді, коли позивачем не нараховувалась плата за надані послуги з теплової енергії (травень 2024 року), що свідчить про визнання відповідачем свого обов`язку щодо сплати наданих послуг за минулий період.
До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 9 листопада 2018 року у справі № 911/3685/17.
У постанові ВП ВС від 24.04.2019 по справі № 523/10225/15-ц (14-159цс19) вказано, що відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.
Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, сума заборгованості за послуги з постачання теплової енергії частково сплачувалась відповідачем впродовж всього вищезазначеного періоду та навіть в період ненарахування позивачем такої оплати.
З урахуванням наведеного вище суд вважає, що строк позовної давності переривався вчиненням відповідачем дій по оплаті послуг з централізованого опалення, у зв`язку з чим строк позовної давності станом на момент подання позову до суду 24.09.2025 року позивачем не пропущено.
Таким чином, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за період з 01.12.2016 року по 01.08.2025 року за надані послуги з постачання теплової енергії в сумі 48365,34 грн, з яких: 37824,22 грн - заборгованість за послуги з постачання теплової енергії; інфляційні нарахування – 8000,67 грн; три відсотки річних – 2460,42 грн та пеня – 80,03 грн.
Відповідно до ст.133,141 ЦПК України із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 3028 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 625 ЦК України та згідно ст.ст. ст.ст. 131, 141, 247, 263-265, 273, 280-282, 287, 288, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради, код ЄДРПОУ 23645975, р/рахунок IBAN: НОМЕР_3 в АТ «Укрсиббанк», МФО 351005, заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2016 року по 01.08.2025 року у сумі 48365 (сорок вісім тисяч триста шістдесят п`ять) гривень 34 копійки, з яких 37824,22 грн – сума основного боргу, 8000,67 грн – інфляційні нарахування, 2460,42 грн - 3% річних та 80,03 грн – пеня.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь Комунального підприємства «Жовтоводськтепломережа» Жовтоводської міської ради, код ЄДРПОУ 23645975, р/рахунок IBAN: НОМЕР_3 в АТ «Укрсиббанк», МФО 351005, судовий збір у розмірі 3028 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду 
Дніпропетровської області Кімал ГУСЕЙНОВ