СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2026 року Справа № 480/6941/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6941/25 за позовом Військової академії м. Одеса до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням особи у закладі вищої освіти,-
В С Т А Н О В И В:
Військова академія м. Одеса (далі по тексту - позивач) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач), у якій просить стягнути з відповідача на користь Військової академії (м. Одеса) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 58226,99 грн.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що згідно наказів начальника Військової академії (м. Одеса) від 29.07.2024 року № 615, від 29.07.2024 року № 41-РС, від 29.07.2024 № 229 відповідача зараховано курсантом на 1-ий курс навчання до Військової академії та зараховано на всі види забезпечення за курсантськими нормами, а згідно наказу начальника Військової академії від 12.06.2025 року № 62-РС з 12.05.2025 відраховано з числа курсантів через недисциплінованість військовослужбовця, з 08.05.2025 розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) через службову невідповідність.
При цьому, Законом України "Про військовий обов`язок та військову службу" передбачено обов`язок громадян, відрахованих з військових навчальних закладів через недисциплінованість, відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі. Пунктами 3, 4 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням тощо.
Так, з огляду на вказане та на те, що згідно довідки-розрахунку загальний розмір витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у Військовій академії становить 58226 грн. 99 коп., які на момент звернення до суду відповідачем не відшкодовані, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.
У зв`язку зі звільненням ОСОБА_2 з посади судді Сумського окружного адміністративного суду на підставі Указу Президента України № 394/2026 від 19 травня 2025 року та наказу в.о. голови Сумського окружного адміністративного суду від 27.05.2026 № 24-ОС, на підставі розпорядження керівника апарату від 28.05.2026 № 2700 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 480/6941/25.
Програмою "Діловодство спеціалізованого суду" дану справу було розподілено судді Павлічек В.О. 
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду справа № 480/6941/25 прийнята до провадження судді Павлічек В.О.
Копію ухвали суду про відкриття провадження у справі було направлено рекомендованою кореспонденцією на адресу відповідача, зазначену у Єдиному державному демографічному реєстрі, а саме: вул. Бузкова, 89, с. Шкирманівка, Шосткинський район, Сумська область, 41135 (а.с. 27), та вручено відповідачу 25.09.2025.
У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав.
Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що на підставі наказу начальника Військової академії (м. Одеса) від 29.07.2024 №615 відповідача зараховано курсантом на 1-ий курс навчання до Військової академії та на підставі наказу начальника Військової академії від 29.07.2024 №41-РС призначено на посаду курсанта (а.с. 13 звю бік, а.с. 14 зв. бік).
Наказом начальника Військової академії (м. Одеса) від 29.07.2024 №229 відповідача, призначеного на посаду курсанта першого курсу навчання, з 29.07.2024 зараховано до списків особового складу академії та на всі види забезпечення за курсантськими нормами (а.с. 14).
Між Міністерством оборони України в особі начальника військової академії генерал-майора ОСОБА_3 та курсантом ОСОБА_1 було укладено контракт на час навчання до присвоєння військового звання «лейтенант» (а.с.12-13), згідно п.1 якого відповідач взяв на себе зобов`язання, серед інших, відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти у випадках, визначених частиною десятою ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Однак у подальшому, наказом начальника Військової академії від 12.06.2025 №62- РС (по особовому складу), на підставі рапорту начальника навчального курсу ФПСВР та ССО (а.с. 20), а також протоколу засідання Вченої ради від 22.05.2025 № 13 (а.с. 20 зв. бік), відповідача відраховано з числа курсантів через недисциплінованість військовослужбовця, розірвано з нею контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу через службову невідповідність (а.с. 15), а з 12.06.2025 згідно наказу від 12.06.2025 № 167 (по стройовій частині) знято відповідача зі всіх видів забезпечення (а.с.16).
Позивач надіслав поштою на адресу відповідача ( АДРЕСА_1 ) вимогу-пропозицію від 14.07.205 № 192/69703613, якою запропонував добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням в навчальному закладі, у розмірі 58226,99 грн., протягом 10 днів з моменту отримання вимоги (а.с. 11, 41-42).
Також, позивачем було надіслано відповідачу довідку-розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 у Військовій академії (м. Одеса) від 12.06.2025 № 1/55/882.
Згідно вказаної довідки-розрахунку від 12.06.2025 № 1/55/882 фактичні витрати, пов`язані з утриманням курсанта ОСОБА_1 у Військовій академії (м. Одеса) складають 58226,99 грн. (а.с. 17).
Вищевказані вимога-пропозиція від 14.07.2025 та довідка-розрахунок від 12.06.2025 були вручені відповідачу 05.08.2025, що підтверджується інформацією з веб-сайту Укрпошти (а.с. 23).
Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу").
Відповідно до ч. 1, 2, 4, 5 ст. 25 вказаного Закону підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.
Підготовка громадян України, прийнятих на військову службу за контрактом, може здійснюватися у вищих військових навчальних закладах, навчальних частинах (центрах), військових частинах шляхом навчання на спеціальних курсах підготовки. Порядок та умови направлення, проходження військової служби громадянами України під час такої підготовки визначаються положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Порядок проведення підготовки громадян України для проходження військової служби на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу встановлюється Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, спільно з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.
Громадяни України, які в установленому порядку зараховані до вищих військових навчальних закладів або військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти для здобуття певних освітніх рівнів і не мають звань офіцерського складу, вважаються курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами.
З громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу закладу вищої освіти укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом четвертим частини другої статті 23 цього Закону. Контракт про проходження військової служби на посадах осіб сержантського і старшинського або офіцерського складу після закінчення навчання укладається між громадянином та державою, від імені якої виступає уповноважений орган військового управління Збройних Сил України або іншого військового формування, для потреб якого він проходить підготовку, на строк, передбачений абзацами третім і шостим частини другої статті 23 цього Закону.
Згідно з ч. 10 ст. 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 затверджено Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладах вищої освіти (далі - Порядок № 964).
Згідно з п. 1 цей Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти (далі - заклади вищої освіти) відповідно до підпунктів "д", "е", "є", "з", "и" пункту 1 та підпунктів "д", "е", "є", "ж", "з" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", витрат, пов`язаних з їх утриманням у закладі вищої освіти.
Відповідно до п. п. 3, 7 Порядку № 964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. 
У разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.
За наведеного правового регулювання (частина десята статті 25 Закону № 2232-XII та пункт 7 Порядку № 964) право на звернення до суду у позивача у цій справі може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати та може бути реалізоване протягом одного місяця з дня такої відмови.
Аналогічний підхід до правозастосування при вирішенні близьких за змістом правовідносин застосовано Верховним Судом у постановах від 30 вересня 2019 року у справі №340/685/19 та від 10 жовтня 2019 року у справі № 140/721/19.
Як встановлено судом, відповідач під час підписання контракту був обізнаний про необхідність відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходив військову службу (навчання) у разі дострокового розірвання Контракту через недисциплінованість (а.с.12-13).
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач, надіславши відповідачу вимогу-пропозицію від 14.07.2025 та довідку-розрахунок від 12.06.2025, повідомив ОСОБА_1 про необхідність відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням курсанта у військовій академії (м. Одеса), у розмірі 58226,99 грн. протягом 10 днів з моменту отримання вимоги.
Вищевказані документи відповідач отримав 05.08.2025, про що свідчить опис вкладення до листа, інформація з веб-сайту Укрпошти (а.с. 11, 23), однак ані протягом 10 днів з дня отримання вимоги, ані станом на час подання позовної заяви (04.09.2025) витрати не відшкодував та не вчинив жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості або її оскарження, розстрочення.
На переконання суду, така тривала бездіяльність відповідача має кваліфікуватися як відмова від добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням курсанта у військовому навчальному закладі.
Отже, суму боргу у розмірі 58226,99 грн. відповідачем сплачено не було. Станом на час звернення до суду з позовом належна до стягнення сума складає 58226,99 грн.
Відтак, відповідач, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, на даний час зазначену вище суму коштів не відшкодував, доказів на спростування зазначеного не надано.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Станом на час розгляду справи, відповідач не надав доказів про відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, у розмірі 58226,99 грн., у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позивачем доведена правомірність та обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача сум витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі, натомість відповідачем не було надано суду жодного доказу щодо спростування позиції позивача, викладеної в заявленому позові, та доказів добровільної сплати зазначеної суми витрат на момент розгляду справи.
Суд також зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Враховуючи вищевикладене, підстави для стягнення судових витрат відсутні. 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов Військової академії м. Одеса до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням особи у закладі вищої освіти – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Військової академії (м. Одеса) (вул. Фонтанська дорога, 10, м. Одеса, Одеська область, 65009, код ЄДРПОУ 24983020) витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі у розмірі 58226,99 грн. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя   В.О. Павлічек