ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/7811/23	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді – Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕОАТОМЕКСПЕРТ" до Кобеляцької міської ради Полтавської області, Виконавчого комітету Кобеляцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Тахтаївський граніт" про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГЕОАТОМЕКСПЕРТ" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Кобеляцької міської ради Полтавської області , Виконавчого комітету Кобеляцької міської ради , в якому просило:
-визнати протиправним та скасувати пункт 13 рішення першого пленарного засідання тридцять першої сесії восьмого скликання Кобеляцької міської ради від 17.03.2023 "Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок комунальної власності з подальшою передачею в оренду фізичним та юридичним, особам" про відмову позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності Тахтайського родовища орієнтовною площею 24,27 га з подальшою передачею в оренду;
-зобов`язати Кобеляцьку міську раду прийняти рішення про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності Тахтайського родовища орієнтовною площею 24,27 га з подальшою передачею в оренду згідно з поданим клопотанням від 05.01.2023.
В обґрунтування позову зазначено, що за результатами проведеного Державною службою геології та надр України аукціону (протокол проведення аукціону від 19.10.2022 №SUE001-UA-20220929-24171) та укладеного договору купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами на аукціоні від 31.10.2022 №2/6-22 позивачем отримано спеціальний дозвіл на користування надрами №6661 від 27.12.2022 на видобування корисних копалин Тахтайського родовища, що розташоване в Полтавському районі Полтавської області. На переконання позивача, реалізація придбаного дозволу на користування надрами можлива лише після виготовлення проекту землеустрою та укладення відповідного договору оренди земельної ділянки Тахтайського родовища з Кобеляцькою міською радою. 
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (суддя Канигіна Т.С.).
У відзиві відповідач посилається на наявність договорів оренди землі №049557000002 від 29.05.2009 на земельну ділянку кадастровий номер 5321886400:00:005:0015 площею 9 га, №049557000003 від 29.05.2009 на земельну ділянку кадастровий номер 5321886400:00:005:0019 (5321886400:00:005:0016) площею 0,15 га, №049557000004 від 29.05.2009 на земельну ділянку кадастровий номер 5321886400:00:004:0104 площею 22,36 га. Зазначив, що ТОВ "Тахтаївський граніт" в законний спосіб отримало в оренду земельні ділянки, питання щодо розірвання орендних відносин з ініціативи орендаря або в судовому порядку вирішене не було.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 02.08.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Тахтаївський граніт".
У поясненнях Товариством з обмеженою відповідальністю "Тахтаївський граніт" зазначено, що ним отримано в оренду земельні ділянки кадастровий номер 5321886400:00:005:0015 площею 9,0 га; кадастровий номер 5321886400:00:005:0019 площею 0,15 га; кадастровий номер 5321886400:00:004:0104 площею 22,36 га з дотриманням положенням законодавства у законний спосіб.
29.11.2023 представником позивача подані пояснення, у яких зазначено, що у поясненні третьої особи та доданих договорах кадастрові номери земельних ділянок не внесені до Державного земельного кадастру, як не внесені до нього їх межі, а тому не можна стверджувати про те, що це саме ті земельні ділянки, на які має право позивач до виготовлення технічної документації. Зазначено, що ще у 2020 році постановою Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 816/1098/16 припинено ТОВ "Тахтаївський граніт" право користування надрами шляхом анулювання спеціального дозволу на користування надрами № 4068 від 18.10.2006, з підстав порушення інших вимог, передбачених спеціальним дозволом на користування ділянкою надр, зокрема, на неусунення відповідачем порушень щодо сплати заборгованості за видобування корисних копалин, яка виникла за період з 01.10.2009 по 30.09.2012 та визначена податковим повідомленням-рішенням Кременчуцької Об`єднаної державної податкової інспекції від 18.02.2013 № 0000032301/253. За доводами позивача, третя особа позбавлена права займатися видобутком надр на землях родовища.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2025 провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕОАТОМЕКСПЕРТ" до виконавчого комітету Кобеляцької міської ради, Кобеляцької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Тахтаївський граніт" про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити певні дії закрито.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕОАТОМЕКСПЕРТ" залишено без задоволення. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 11.04.2025 р. по справі № 440/7811/23 залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 11.09.2025 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Геоатомексперт" задоволено. Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року та Постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 27 травня 2025 року у справі №440/7811/23 скасовано. Справу №440/7811/23 направлено для продовження розгляду до Полтавського окружного адміністративного суду.
Дана справа надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду 25.09.2025, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2025 справу передано судді ОСОБА_1 .
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.09.2025 адміністративну справу прийнято до провадження. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Розпорядженням керівника апарату Полтавського окружного адміністративного суду від 25.02.2026 року №82 у зв`язку у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 19.02.2026 № 226/0/15-26, з урахуванням наказу голови суду Полтавського окружного адміністративного суду від 20.02.2026 № 3/10, відповідно до розпорядження керівника апарату № 3/19 від 23.02.2026 "Про здійснення повторного автоматизованого розподілу між суддями судових справ та матеріалів, які перебували в провадженні судді Довгопол М.В.", відповідно до підпункту 2.3.44 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №440/7811/23, за результатами якого суддею з розгляду цієї справи визначено суддю Алєксєєву Н.Ю., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.02.2026 року.
Ухвалою суду від 02.03.2026 адміністративну справу прийнято до провадження. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, суд дійшов наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що за результатами проведеного Державною службою геології та надр України аукціону (протокол проведення аукціону від 19 жовтня 2022 року № SUE001-UA-20220929-24171) та укладеного договору купівлі-продажу спеціального дозволу на користування надрами на аукціоні від 31 жовтня 2022 року № 2/6-22 ТОВ "ГЕОАТОМЕКСПЕРТ" отримано спеціальний дозвіл на користування надрами № 6661 від 27 грудня 2022 року на видобування корисних копалин Тахтайського родовища, що розташоване в Полтавському районі Полтавської області.
05.01.2023 ТОВ "ГЕОАТОМЕКСПЕРТ" подано клопотання до Кобелянської міської ради, у якому просило надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею в оренду, орієнтовною площею 24,2700 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами (КВЦПЗ-11.01), за рахунок земельної ділянки комунальної власності, розташованої на території Кобелянської міської ради, Полтавського району, Полтавської області, 6,5 км на південний захід від села Брачківка поблизу ділянки з кадастровим номером 5321886400:00:004:0590. Зазначено, що відведення земельної ділянки для видобування граніту, мігматиту, придатних для виробництва щебеню будівельного та каменю бутового планується в межах родовища Тахтайське згідно зі спеціальним дозволом на користування надрами №6661 від 27.12.2022 /а.с.11/.
За змістом клопотання зазначено, що відведення земельної ділянки для видобувування граніту, мігматиту, придатних для виробництва щебеню будівельного та каменю бутового планується в межах родовища Тахтайське згідно зі спеціальним дозволом на користування надрами № 6661 від 27 грудня 2022 року.
Відповідно до пункту 13 рішення першого пленарного засідання тридцять першої сесії восьмого скликання Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області від 17.03.2023 №19 "Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок комунальної власності з подальшою передачею в оренду фізичним та юридичним особам" відмовлено ТОВ "ГЕОАТОМЕКСПЕРТ" у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з земель запасу комунальної власності КВЦПЗ 11.01 Для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами, орієнтованою площею 24,2700 га на території Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області, у зв`язку з тим, що дана земельна ділянка, відповідно до записів реєстру договорів оренди знаходиться в користуванні інших осіб, терміном на 49 років /а.с.13-14/. 
Не погодившись з цим рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регламентуються Земельним кодексом України.
Земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (стаття 3 ЗК України).
Згідно із частиною другою статті 4 ЗК України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.
Відповідно до статті 66 ЗК України до земель промисловості належать землі, надані для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд промислових, гірничодобувних, транспортних та інших підприємств, їх під`їзних шляхів, інженерних мереж, адміністративно-побутових будівель, інших споруд.
Землі промисловості можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.
Розміри земельних ділянок, що надаються для зазначених цілей, визначаються відповідно до затверджених в установленому порядку державних норм і проектної документації, а відведення земельних ділянок здійснюється з урахуванням черговості їх освоєння.
Надання земельних ділянок для потреб, пов`язаних з користуванням надрами, проводиться після оформлення в установленому порядку прав користування надрами і відновлення земель згідно із затвердженим відповідним робочим проектом землеустрою на раніше відпрацьованих площах у встановлені строки.
Земельні ділянки усіх форм власності та категорій надаються у користування власникам спеціальних дозволів на геологічне вивчення, у тому числі дослідно-промислову розробку, корисних копалин з подальшим видобуванням корисних копалин (промислову розробку родовищ) загальнодержавного та місцевого значення та (або) на видобування корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення шляхом встановлення земельних сервітутів згідно з межами ділянок надр та строками дії відповідних спеціальних дозволів на користування надрами, а також за межами таких ділянок надр для будівництва та розміщення споруд/об`єктів, пов`язаних із зазначеним видом діяльності (з автоматичним продовженням строку дії земельного сервітуту в разі продовження строку дії відповідного спеціального дозволу на користування надрами). Встановлення земельних сервітутів для зазначених цілей здійснюється без зміни цільового призначення таких земельних ділянок, крім земель природно-заповідного фонду, оздоровчого призначення, рекреаційного призначення, історико-культурного призначення.
Статтею 81 ЗК України передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Порядок набуття відповідного права визначається главою 19 Розділу IV ЗК України.
Так, згідно із ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
За приписами частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).
У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Як визначено частиною сьомою згаданої статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної приватизації, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.
Згідно частини першої статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
За правилами пункту 34 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтею 122 ЗК України.
Частиною 1 статті 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
За правилами статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.
При цьому, за правилами частини першої статті 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.
Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).
Згідно частини другої статті 123 Земельного кодексу України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
Відповідно до частини третьої статті 123 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
У свою чергу, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (частина шоста статті 123 Земельного кодексу України).
Таким чином, з аналізу вищевикладених норм вбачається, що для отримання саме в оренду земельної ділянки особа має отримати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, замовити у відповідної організації розроблення такого проекту, та подати його на затвердження органу місцевого самоврядування.
Із спірного рішення слідує, що підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зазначена інформація, наявна в реєстрі договорів оренди щодо знаходження земельної ділянки в користуванні інших осіб терміном на 49 років.
Надаючи оцінку викладеним у спірному рішенні мотивам відмови у наданні позивачам дозволу на розробку проекту землеустрою, суд виходить з наступного.
Як зазначалось вище, єдиною підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою є невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
При цьому суд зауважує, що невідповідність місця розташування земельної ділянки має бути пояснена вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, тощо.
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, позивач не надав відповідачу нотаріально засвідчену письмову згоду землекористувача ТОВ "Тахатївський граніт" на вилучення з його землекористування відповідної частини земельної ділянки.
Однак, спірне рішення містить посилання на те, що наразі земельна ділянка, на яку бажає позивач у цій справі отримати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею в оренду, орієнтовною площею 24,2700 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користуванням надрами, знаходиться в оренді у ТОВ «Тахтаївський граніт». 
Суд зауважує, що статтями 118, 123 ЗК України не передбачено таких підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою як факт перебування спірної земельної ділянки в оренді.
Крім того, суд враховує, що факт перебування земельної ділянки у користуванні у третьої особи жодним чином не перешкоджає наданню дозволу на розроблення проекту землеустрою.
Суд зазначає, що передача земельних ділянок в користування передбачає проходження певної процедури з виготовлення проекту землеустрою (або технічної документації у разі надання у користування земельної ділянки, межі якої встановлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення), його погодження компетентними органами тощо, що в подальшому є підставою для прийняття відповідного рішення органом виконавчої влади (стаття 123 Земельного кодексу України). Водночас згідно із приписами статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. При цьому документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені у статті 126 Земельного кодексу України.
Крім того, у своїй численній практиці (постанови від 10 грудня 2013 року у справі № 21-358а13, від 07 червня 2016 року у справі №820/3507/15, від 27 березня 2018 року у справі №463/3375/15-а та від 05 березня 2019 року у справі № 806/602/18) Верховний Суд наголошує на тому, що усі учасники земельних відносин мають рівне право розробити проекти землеустрою. Надання дозволу на розроблення проекту землеустрою є першою стадією земельно-правової процедури щодо безоплатного отримання у власність земельних ділянок. Виходячи з приписів статей 116, 123 ЗК України, отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність. А відтак, відмова органу виконавчої влади у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою фактично створює перешкоди для отримання земельної ділянки у власність.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відмова відповідача, оформлена рішенням першого пленарного засідання тридцять першої сесії восьмого скликання Кобеляцької міської ради №19 від 17.03.2023 "Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок комунальної власності з подальшою передачею в оренду фізичним та юридичним, особам" (пункт 13) в частині відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності Тахтайського родовища орієнтовною площею 24,27 га з подальшою передачею в оренду, не ґрунтується на вимогах закону, є безпідставною, у зв`язку з чим підлягає визнанню протиправним та скасуванню п.13 рішення першого пленарного засідання тридцять першої сесії восьмого скликання Кобеляцької міської ради №19 від 17.03.2023 "Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок комунальної власності з подальшою передачею в оренду фізичним та юридичним, особам".
У даній справі, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивованої відмови у його наданні регламентовано статтями 118, 123 Земельного кодексу України.
Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити). За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями, а тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Разом з тим, у спірних відносинах відповідач не реалізував своїх повноважень, оскільки не надав оцінки поданим документам, прийнявши рішення про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки в самому рішенні не навів мотивованих доводів щодо відмови.
В той же час, у матеріалах справи відсутні докази щодо відповідності чи не відповідності місце розташування бажаної позивачем земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, як і відсутні докази здійснення відповідачем відповідної перевірки під час розгляду заяви позивача.
При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).
Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.
Частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відтак суд не знаходить підстав для задоволення вимоги зобов`язати відповідача прийняти рішення про надання позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності Тахтайського родовища орієнтовною площею 24,27 га з подальшою передачею в оренду згідно поданого клопотання від 05.01.2023.
В даному випадку належним та достатнім способом захисту прав позивача у спірних відносинах є зобов`язати Кобеляцьку міської раду повторно розглянути заяву ТОВ "Геоатомексперт" від 05.03.2023 про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею в оренду, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.
Виходячи з викладеного вимоги ТОВ "Геоатомексперт" підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Отже, зважаючи на часткове задоволення даного позову, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1342,00 грн.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 12000,00 грн, суд зазначає наступне.
Згідно ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Частиною 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Суд встановив, що в обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач подав суду копіюю ордеру на надання правничої допомогию
При цьому, на підтвердження оплати наданих послуг суду не надано жодних доказів.
Суд врахував висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 відповідно до яких склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України, в яких ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними, а їх розмір обґрунтованим.
Оскільки позивачем у сукупності не надано належних та допустимих доказів понесених судових витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, зокрема, не надано акту про надання правничої допомоги, опису наданих послуг, квитанції про оплату наданих послуг, відсутні підстави для їх стягнення на користь позивача. 
Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, 

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕОАТОМЕКСПЕРТ" (вул. Ляхова, буд. 12 А, кв. 32, м. Полтава, Полтавська область, 36000, код ЄДРПОУ 32908557) до Виконавчого комітету Кобеляцької міської ради (вул. Касьяна, буд. 29,м. Кобеляки, Полтавський район, Полтавська область,39200, код ЄДРПОУ 04057304), Кобеляцької міської ради (вул. Касьяна, буд. 29, м. Кобеляки, Полтавський район, Полтавська область,39200, код ЄДРПОУ 21051562), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "Тахтаївський граніт" (вул. Солошенська, буд. 85, с. Світлогірське, Полтавська область, 39262, код ЄДРПОУ 32807352) про визнання протиправним та скасування рішення в частині, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати пункт 13 рішення першого пленарного засідання тридцять першої сесії восьмого скликання Кобеляцької міської ради №19 від 17.03.2023 "Про надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок комунальної власності з подальшою передачею в оренду фізичним та юридичним, особам".
Зобов`язати Кобеляцьку міську раду повторно розглянути заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕОАТОМЕКСПЕРТ" від 05.03.2023 про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з подальшою передачею в оренду, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кобеляцької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕОАТОМЕКСПЕРТ" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1342,00 грн. (одна тисяча триста сорок дві гривні).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н.Ю. Алєксєєва