КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 травня 2026 року м.Київ № 320/15672/26
Київський окружний адміністративний суд у складі судді Лисенко В.І., розглянувши в електронній формі у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправними дій,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" звернувся ОСОБА_1 з позовом до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання протиправними дій, у якому просить суд :
- визнати дії Головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Моргуна Андрія Валерійовича щодо винесення постанови ВП № 80666793 від 08.04.2026 року про відкриття виконавчого провадження та постанови ВП № 80666793 від 08.04.2026 року про арешт коштів боржника - протиправними;
- визнати постанови Головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Моргуна Андрія Валерійовича ВП № 80666793 від 08.04.2026 року про відкриття виконавчого провадження та ВП № 80666793 від 08.04.2026 року про арешт коштів боржника - протиправними;
- постанови Головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Моргуна Андрія Валерійовича ВП № 80666793 від 08.04.2026 року про відкриття виконавчого провадження та ВП № 80666793 від 08.04.2026 року про арешт коштів боржника - скасувати;
- зобов`язати Головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Моргуна Андрія Валерійовича постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.01.2025 року № Б/3235 про накладення на мене адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн - повернути стягувачу без прийняття до виконання.
В обґрунтування позову, позивач зазначає, що головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції протиправно відкрито виконавче провадження ВП №80666793 на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 від 24.01.2025 №Б/3235 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. Позивач вважає, що вказана постанова не підлягала примусовому виконанню, оскільки була пред`явлена до виконання після спливу тримісячного строку, визначеного статтею 303 КУпАП. У зв`язку із цим позивач вважає протиправними постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт коштів боржника, просить їх скасувати та зобов`язати державного виконавця повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання.
Ухвалою суду від 21.04.2026 відкрито спрощене провадження у справі. 
Ухвалою суду від 22.04.2026 відмовлено у задоволенні клопотання у залученні до участі у справі як другого співвідповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Ухвалою суду від 06.05.2026 у прийнятті заяви позивача про зміну предмета позову (уточнення позовних вимог) та у задоволенні заяви позивача про залучення співвідповідача, ІНФОРМАЦІЯ_2 відмовлено.
Відповідач не скористався своїм правом подачі відзиву на позовну заяву. 
У додаткових поясненнях позивач зазначає, що стаття 303 КУпАП є спеціальною нормою щодо строків звернення постанов про адміністративні правопорушення до виконання та підлягає обов`язковому застосуванню незалежно від дії правового режиму воєнного стану. Позивач наголошує, що відповідачами не надано доказів своєчасного направлення постанови №Б/3235 до органу державної виконавчої служби, а також доказів її належного вручення позивачу. Позивач вказує, що державний виконавець був зобов`язаний перевірити дотримання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та повернути його стягувачу без прийняття до виконання. Крім того, позивач посилається на інформацію у державному електронному сервісі «Резерв+», де містились відомості про закриття справи та відсутність необхідності сплачувати штраф, що, на його думку, створило стан правової невизначеності та сформувало у нього обґрунтоване переконання про відсутність підстав для примусового виконання постанови. Також позивач зазначає, що не ухилявся від взаємодії з державними органами, подавав адвокатські запити, звертався через сервіс «Резерв+» та після відкриття виконавчого провадження подав декларацію боржника державному виконавцю.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 є військовозобов`язаним громадянином України, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 та має відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 
24.01.2025 ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено постанову №Б/3235 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Зазначена постанова набрала законної сили 03.02.2025. 
08.04.2026 головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Моргуном Андрієм Валерійовичем винесено постанову ВП №80666793 про відкриття виконавчого провадження на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_4 №Б/3235 від 24.01.2025. Того ж дня державним виконавцем винесено постанову ВП №80666793 про арешт коштів боржника. 
Позивач зазначає, що про існування постанови ТЦК та СП №Б/3235 від 24.01.2025 йому відомо не було, а дізнався він про неї лише після блокування банківських рахунків 08.04.2026 та ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження через електронний сервіс виконавчої служби. 
На думку позивача, строк пред`явлення постанови про адміністративне правопорушення до примусового виконання сплив 24.04.2025, тобто через три місяці з дня її винесення, а тому станом на дату відкриття виконавчого провадження постанова не підлягала виконанню відповідно до статті 303 КУпАП. 
Позивач, вважаючи постанови державного виконавця про накладення штрафу, звернувся до суду з цим позовом. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Пунктом 7 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII встановлено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення інших державних органів, які законом визнані виконавчими документами.
За правилами частини 1 статті 4 Закону № 1404-VIII у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.
У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.
Згідно з пунктом 1 та 2 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання), пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
При цьому, частинами 1, 2 статті 12 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.
Судом встановлено, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.01.2025 № Б/3235 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На підставі вказаної постанови головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції 08.04.2026 відкрито виконавче провадження № 80666793 та винесено постанову про арешт коштів боржника.
Позивач, обґрунтовуючи протиправність оскаржуваних постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження ВП №80666793 та арешт коштів боржника, посилався на пропуск встановленого законом строку для пред`явлення до примусового виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.01.2025 № Б/3235 про накладення адміністративного стягнення, яка набрала законної сили 03.02.2025.
Судом установлено, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 № Б/3235 від 24.01.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн.
У вказаній постанові зазначено, що вона набрала законної сили 03.02.2025, а строк пред`явлення постанови до примусового виконання встановлено до 03.05.2025.
Суд звертає увагу на те, що особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII, відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану (в редакції Закону №2129-ІV від 15 березня 2022 року).
Позивач посилався на те, що згідно із статтею 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.
З огляду на те, що порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом № 1404-VIII, як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.
Так, суд вважає безпідставними доводи позивача про пропущення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15 березня 2023 року у справі № 260/2595/22 та 18 лютого 2026 року у справі № 640/8331/22.
Верховний Суд у постанові від 03 серпня 2023 року у справі № № 420/10415/22, надаючи оцінку приписам статті 303 КУпАП, прийшов до висновку, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі про адміністративне правопорушення встановлені Законом № 1404-VIII.
Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи наявність правових підстав на час спірних правовідносин щодо переривання строків пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання на період дії воєнного стану на території України, суд дійшов висновку про правомірність постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови, про стягнення виконавчого збору, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт коштів боржника.
Таким чином, відповідачем не порушено прав позивача, протилежного позивачем не доведено, а судовим розглядом не встановлено.
Інші доводи позивача, викладені у позовній заяві та додаткових поясненнях, зокрема щодо відсутності належного повідомлення про винесення постанови про адміністративне правопорушення, відображення інформації у застосунку «Резерв+», а також щодо дій державного виконавця під час відкриття виконавчого провадження, не спростовують установлених судом обставин та не впливають на висновок суду про правомірність оскаржуваних постанов.
За таких обставин підстав для задоволення позову суд не вбачає.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної заяви.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Відмовити у задоволенні адміністративного позову. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Лисенко В.І.