ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 червня 2026 року м. Житомир справа № 240/28027/25
категорія 113080000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом № 77 від 13.11.2025 року, про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону № 3543-ХІІ та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він подав до ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву про надання відстрочки від призову під час мобілізації як особа, зайнята постійним доглядом за хворим батьком, який відповідно до висновку ЛКК потребує постійного стороннього догляду. 13.11.2025 року комісія ІНФОРМАЦІЯ_3 прийняла рішення, оформлене протоколом № 77, яким відмовила позивачу у наданні відстрочки, пославшись на «невідповідність поданих документів вимогам Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період». Однак це формулювання є суто декларативним і не містить жодних конкретних пояснень, які саме документи, на думку відповідача, не відповідають вимогам, у чому полягає їхня невідповідність та яким саме нормам законодавства вони суперечать. Таке рішення не дозволяє встановити реальні мотиви відмови й фактично позбавляє позивача можливості зрозуміти, які саме недоліки необхідно усунути та чи взагалі такі недоліки існують. Позивач із таким рішенням відповідача не погоджується, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки надав необхідний обсяг документів, які надають йому право на відстрочку від призову під час мобілізації відповідно до пункту 9 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. 
Відповідач копію ухвали про відкриття провадження у справі отримав 11.12.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав. Оскільки відзив до суду не подано, тому з урахуванням ч. 6 ст. 162 КАС України суд визначив достатніми наявні в матеріалах справи докази та за відсутності поданого відповідачем відзиву проти позову ухвалив розглянути справу за наявними матеріалами. 
Відповідно до ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Розглянувши дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), а також дослідивши подані сторонами документи, суд встановив таке.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , встановлено ІІ групу інвалідності безстроково, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК №022632.
Відповідно до висновку засідання ЛКК КНП «Олевська ЦЛ» ОМР № 198/1 від 31.10.2025 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який має ІІ групу інвалідності, потребує постійного стороннього догляду та лікування.
З метою оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивач звернувся із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, до якої було долучено необхідні документи на підтвердження здійснення догляду за батьком, який є інвалідом II групи та потребує догляду, тобто на підставі абз. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Позивач отримав повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.11.2025 №740, відповідно до якого за результатами розгляду повідомлено, що протоколом від 13 листопада 2025 р. № 77 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Також повідомлено, що позивач підлягаєте призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах. Причини відмови: поданий перелік документів не відповідає вимогам Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560. Відповідно до витягу з ДРАЦС догляд за ОСОБА_2 , 1960 р.н., може здійснювати ОСОБА_3 , 1986 р.н, яка являється дочкою ОСОБА_2 , 1960 р.н.
Не погодившись із таким рішенням, вважаючи відмову незаконною та необґрунтованою, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.
Згідно зі ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.22 р. № 2102-ІХ, з 5 год. 30 хв. 24.02.22 р. строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався.
Одночасно, ст. 1 Указу Президента України від 24.02.22 р. № 65/2022 "Про загальну мобілізацію", затвердженого Законом України від 03.03.22 р. № 2105-ІХ, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Відповідно до п. 1 Порядку № 560 він визначає процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.
Пунктом 56 Порядку № 560 передбачено, що відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
В свою чергу, п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (тут і далі в редакції на момент розгляду заяви позивача про надання відстрочки) передбачає, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю (батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд), які за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, чи рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи потребують постійного догляду.
Отже, дана норма передбачає можливість отримання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу у зв`язку із здійсненням ним постійного догляду за своїми батьком чи матір`ю, необхідність якого підтверджується висновком МСЕК або ЛКК.
Суд звертає увагу, що закон не пов`язує можливість отримання відстрочки у зв`язку з доглядом за своїми батьком чи матір`ю із відсутністю інших працездатних членів сім`ї.
Відсутність працездатних членів сім`ї має значення тільки для випадків, які наведені в лапках (дужках) п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" - батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), якщо вона сама потребує постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, померла (загинула), визнана зниклою безвісти або безвісно відсутньою, оголошена померлою, і батько чи мати дружини не має інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати за ними догляд.
Таке тлумачення підтверджується і п. 58-1 Порядку № 560, згідно з яким військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворим батьком чи матір`ю дружини (чоловіка), у випадках, передбачених пунктом 9 частини першої статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", зазначають у заяві, зазначеній у пункті 58 цього Порядку (додаток 4), про відсутність інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд за хворим батьком чи матір`ю дружини (чоловіка). Військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю, не зазначають у заяві, зазначеній у пункті 58 цього Порядку (додаток 4), інформацію про інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд.
Додаток 5 до Порядку № 560 визначає перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Так, згідно з цим додатком, у випадку отримання відстрочки з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" повинні бути подані такі документи: для особи, яка зайнята постійним доглядом за хворою дружиною (чоловіком), дитиною та/або своїми батьком чи матір`ю, - документи, що підтверджують родинні зв`язки (свідоцтво про шлюб або свідоцтво про народження дитини, або свідоцтво про народження особи, яка здійснює постійний догляд), документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8).
Таким чином, п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" не ставить право військовослужбовця, який здійснює постійний догляд за власним батьком чи матір`ю, на отримання відстрочки, від наявності чи відсутності інших працездатних членів сім`ї, ця обставина має значення виключно для випадків, які перелічені в дужках цієї норми; п. 58-1 Порядку № 560 прямо застерігає, що військовозобов`язані, зайняті постійним доглядом за своїми батьком чи матір`ю, не зазначають у заяві про надання відстрочки інформацію про інших працездатних членів сім`ї, які зобов`язані та можуть здійснювати постійний догляд; додаток 5 до Порядку № 560 передбачає, що у випадку подання заяви про надання відстрочки з підстави здійснення постійного догляду за власним батьком чи матір`ю військовозобов`язаний повинен подати лише документи, які підтверджують наявність родинних зв`язків між військовозобов`язаним та родичем та акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду згідно з додатком 8.
З урахуванням викладеного, відмова відповідача у наданні позивачу відстрочки з мотивів наявності інших членів родини не ґрунтується на вимогах закону і, як наслідок, є протиправною.
З огляду на викладене, суд вважає, що рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом № 77 від 13.11.2025 року, про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ОСОБА_1 підлягає скасуванню як протиправне.
Покладення на відповідача обов`язку повторно розглянути заяву позивача про надання йому відстрочки відповідає встановленим судом обставинам справи та характеру спірних правовідносин.
Згідно з пп. 5.1. п. 5 Рішення Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року № 16-рп/2012 Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у ч. 3 ст. 129 цієї Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об`єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, як наголосив Конституційний Суд України в абзаці 1 пп. 3.2 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист.
Відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у рішенні від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України", заява № 63566/00, п. 25, суд зобов`язаний оцінити кожен специфічний, доречний та важливий аргумент в цілях виконання зобов`язання за п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.
За результатами розгляду справи, в межах предмету позову та на основі наявних у справі доказів суд дійшов висновку, що відповідач неналежно розглянув заяву позивача про надання відстрочки від призову на військову службу на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та прийняв передчасне і протиправне рішення, яким відмовив позивачу у реалізації такого права.
Частиною четвертою статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позиваа, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Таким чином, у зв`язку із скасуванням оскаржуваного рішення, процедура розгляду питання про надання позивачу відстрочки вважається незакінченою і відповідач, реалізуючи свої повноваження на підставі законодавства, повинен повторно розглянути заяву позивача та прийняти обґрунтоване рішення по суті питання з урахуванням висновків суду.
В силу приписів ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до положень ст.ст. 9, 90 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Перевіривши обґрунтованість основних доводів позивача, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що адміністративний позов слід задовольнити.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн стягуються на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, як юридичної особи.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 КАС України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом № 77 від 13.11.2025 року, про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ОСОБА_1 .
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 9 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко

16.06.26