Справа № 201/6882/26
Провадження № 2-о/201/284/2026

Р І Ш Е Н Н Я
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
15 червня 2026 року     м. Дніпро 

Соборний районний суд міста Дніпра
в складі: головуючого - судді Куць О.О.,
за участю секретаря – Піняєва В.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

 
ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою підтвердження трудових відносин за певний період своєї роботи, звернулася до Державного архіву Дніпропетровської області. Після отримання відповіді від Державного архіву Дніпропетровської області з`ясувалося, що в архівній довідці №В-483/0/217-26 від 09.03.2026 року зазначене прізвище заявниці, яке не відповідає її паспортним даним. Оскільки архівна довідка стосовно відомостей про роботу є офіційним документом, який підтверджує трудові відносини за певний період, заявниця просила встановити факт належності останньої ОСОБА_1 .
Заявниця надала суду заяву про розгляд справи без її участі.
Представник заінтересованої особи надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Таким чином, суд вважає за можливе ухвалити у справі рішення у судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. 
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 25.04.1986 року на ім`я ОСОБА_2 заведена трудова книжка серії НОМЕР_1 .
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 29.08.1987 року серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 уклала шлюб із ОСОБА_4 , після чого змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».
На ім`я заявниці ОСОБА_1 . 17.02.1997 року Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 . 
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу від 22.01.1997 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано, прізвище ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишено « ОСОБА_6 ».
Як вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 , з 16.11.1987 року прийнято учнем слюсаря механо-збірних робіт цеху №3 (наказ №115-к від 13.11.1987 року); з 17.02.1988 року присвоїти 2 розряд слюсаря механо-збірних робіт цеху №3 (наказ №19-к від 17.02.1988 року); з 01.09.1995 року звільнено за ст.38 КЗпП України за власним бажанням (наказ №53-к від 04.09.1995 року).
В матеріалах справи наявна архівна довідка № В-483/0/217-26 від 09.03.2026 року, видана Державним архівом Дніпропетровської області, зі змісту якої вбачається, що у наказах з особового складу «Дніпропетровського металомеханічного заводу ім. ХХVI з`їзду КПРС» м. Дніпропетровськ Управління місцевої промисловості Виконавчого комітету Дніпропетровської обласної ради народних Міністерства місцевої промисловості УРСР» зазначено: «…2. ОСОБА_7 » (так у документі) прийнято учнем слюсаря механозбірних робіт цеху №3 з 16 листопада 1987 року (наказ №115-к від 13 листопада 1987 року); «…10. ОСОБА_7 » (так у документі) уч. слюсаря механозбірних робіт цеху №3 присвоїти 2 розряд «сл. мех. сбор. работ» з 17 лютого 1988 року (наказ №19-к від 17 лютого 1988 року); «…12. ОСОБА_7 » (так у документі) слюсаря механозбірних робіт цеха №3 звільнено за ст.38 КЗпП України за власним бажанням з 01 вересня 1995 року (наказ №53-к від 04 вересня 1995 року).
Згідно рішення Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат та соціальних послуг №045550033779 від 25.03.2026 року, ОСОБА_1 на підставі ст.26 Закону №1058 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи, визначеного законодавством (33 роки) на дату звернення.
Згідно ч. 1 ст. 263 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Відповідно до листа ВСУ 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Враховуючи викладене, оцінюючи досліджені у справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд дійшов висновку, що архівна довідка №В-483/0/217-26 від 09.03.2026 року видана Державним архівом Дніпропетровської області належить ОСОБА_1 .
Розбіжності у написанні прізвища не можуть бути усунуті іншим шляхом, ніж звернення до суду, й заявниця не має змоги у повному обсязі користуватись своїми документами для підтвердження, зокрема стажу роботи.
За таких обставин, суд вважає за можливе встановити факт належності ОСОБА_1 архівної довідки №В-483/0/217-26 від 09.03.2026 року виданої Державним архівом Дніпропетровської області.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись ст.76-81,89,258-259,263-265,268,273,293-294,315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа – Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу – задовольнити.
Встановити факт належності архівної довідки №В-483/0/217-26 від 09.03.2026 року, виданої Державним архівом Дніпропетровської області – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 . 
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя           О.О. Куць