ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

18 травня 2026 року 	Справа № 160/2278/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції України
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
02.02.2026 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції України, в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України щодо не включення в подання про призначення пенсії від 11.12.2023 за № 10011 пільгової вислуги - 01 рік, 09 місяців та 16 днів;
- зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України подати оновлене подання про призначення пенсії із зазначенням пільгової вислуги - 01 рік, 09 місяців та 16 днів для перерахунку раніше призначеної пенсії.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до абзацу 2 п. «г» ч. 3 Порядку №393 до вислуги років для призначення пенсії особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України зараховується час проходження служби на пільгових умовах: один місяць служби за сорок днів. Саме при поданні документів для призначенні пенсії, відповідачем протиправно не було вказано пільгову вислугу - 01 рік, 09 місяців та 16 днів.
04.02.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
23.02.2026 року від Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції України надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що від громадянина ОСОБА_1 заяв щодо включення в подання про призначення пенсії від 11.12.2023 за № 10011 пільгової вислуги - 01 рік, 09 місяців та 16 днів до Міжрегіонального управління не надходило. Наказом Державної установи «Криворізька виправна колонія №80» №148/OC-23 від 04.09.2023 позивача було звільнено зі служби та з урахуванням наказу Державної установи «Криворізька виправна колонія №80» №199/ОС-23 від 27.11.2023 визначено трудовий стаж позивачу, що встановлено рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду у справі від 17.02.2024 №160/18322/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Так, відповідно до наказу Державної установи «Криворізька виправна колонія №80» №199/ОС-23 від 27.11.2023 зазначений трудовий стаж позивача складає 25 років 10 місяців 07 днів, що позивачем жодним чином не заперечується.
24.02.2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої вказано, що відповідно до абзацу 2 п. «г» ч. 3 Порядку №393 до вислуги років для призначення пенсії особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України зараховується час проходження служби на пільгових умовах: один місяць служби за сорок днів. У своєму відзиві відповідач не заперечує та не спростовує факт наявності у позивача пільгової вислуги 01 рік 09 місяців та 16 днів, а лише вказує, що не подав заяву про її врахування, що суперечить вимогам чинного законодавства.
18.05.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду продовжено строк розгляду справи.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що 04.09.2023 року, наказом №148/ОС-23 позивача було звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).
Так, згідно наказу №148/ОС-23 від 04.09.2023 року вислуга років на день звільнення становить: У календарному обчисленні: 12 років 07 місяців 07 днів; У пільговому обчисленні: 14 років 04 місяці 23 дні. Загальний трудовий стаж: 26 років 09 місяць 12 день.
Наказом №172/ОС-23 від 16.10.2023 року, до наказу №148/ОС-23 від 04.09.2023 року було внесено зміни, згідно яких загальний трудовий стаж на день звільнення складає – 26 років 04 місяці 17 днів.
З05.09.2023 року ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років на підставі п. «б» ч.1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-XII (надалі Закон України №2262-XII) у розмірі 50% грошового забезпечення.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 року у справі №160/18322/24 позовні вимоги задоволені частково та ухвалено:
- визнати протиправною відмову Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду перебування на обліку у Довгинцівському районному центрі зайнятості м. Кривого Рогу з 12.05.2005 року по 28.07.2005 року
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 неврахований при призначенні пенсії період перебування на обліку у Довгинцівському районному центрі зайнятості м. Кривого Рогу з 12.05.2005 року по 28.07.2005 року
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 05.09.2023 перерахунок пенсії ОСОБА_1 та здійснити виплату з урахуванням виплачених раніше сум;
- в решті позовних вимог відмовити.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.01.2026 року апеляційну скаргу та апеляційну скаргу ГУ ПФ України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 року у справі №160/18322/24 залишено без задоволення, а рішення суду 1 інстанції без змін.
В ході розгляду справи було встановлено, що: «Суд встановив, що відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку вислуги років для призначення пенсії ОСОБА_1 стаж його служби в Державній кримінально-виконавчій службі України з 17.04.1999 р. по 04.09.2023 р. становить 5 років 04 місяці 17 днів і він зарахований з коефіцієнтом 1, тобто без пільгового обчислення.
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що вказаний період ПФУ повинно зарахувати в пільговому обчисленні, оскільки це передбачено абзацом 2 пункту «г» частини 3 Порядку № 393, а згідно з наказом від 04.09.2023р. №148/ОС-23, виданим Державною установою «Криворізька виправна колонія (№80)», його вислуга років на день звільнення становить: 12 років 07 місяців 07 днів; у пільговому обчисленні 14 років 04 місяці 23 дні; загальний трудовий стаж складає 26 років 09 місяців 12 днів. А згідно з витягом з наказу від 16.10.2023 №172/ОС-23 «Про внесення змін до наказу по особовому складу №148/ОС-23 від 04.09.2023», виданим Державною установою «Криворізька виправна колонія (№80)», внесені зміни до визначення загального трудового стажу: 26 років, 04 місяці та 19 днів.
У свою чергу, ПФУ в листі Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області листом від 07.05.2024 р. №27967-17748/Д-01/8-0400/24 повідомило, що за даними подання про призначення пенсії від 11.12.2023 за № 10011, яке надано Південно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України, загальний страховий стаж на день звільнення зі служби станом на 04.09.2023 складає 25 років 10 місяців 07 днів, у тому числі трудовий стаж — 13 років 03 місяці 00 днів, вислуга років - 12 років 07 місяців 07 днів. Також за даними витягу з наказу від 27.11.2023 за № 199/OС-23 "Про внесення змін до Наказу по особовому складу №148/OC-23 від 04.09.2023 в частині розрахунку загального трудового стажу при звільненні ОСОБА_1 " загальний трудовий стаж складає 25 років 10 місяців 07 днів.
З цього приводу суд зазначає, що, фактично, спір стосується саме правильності обрахунку вислуги позивача і такий обрахунок здійснює саме уповноважений структурний підрозділ, а не орган ПФУ, який враховує ту вислугу, яка вказана у покаті документів, що надійшов, зокрема у розрахунку вислуги та у поданні, поданому структурним підрозділом.
Отже, позовні вимоги в частині визнання протиправною відмови Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зарахуванні при призначенні пенсії пільгової вислуги 01 рік 09 місяців та 16 днів; зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати пільгову вислугу 01 рік 09 місяців та 16 днів задоволенню не підлягають». 
Позивач вказав, що Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України не зазначило у поданні від 11.12.2023 за № 10011 про призначення пенсії позивача пільгову вислугу 01 рік 09 місяців та 16 днів.
Позивач вважає бездіяльність Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України щодо не включення в подання про призначення пенсії від 11.12.2023 за № 10011 пільгової вислуги - 01 рік, 09 місяців та 16 днів протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Пунктом шостим частини першої статті 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Відповідно до статті 3 Закону України від 23.06.2005 № 2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» (далі - Закон № 2713-IV) правовою основою діяльності Державної кримінально-виконавчої служби України є Конституція України, цей та інші закони України, акти Президента України і Кабінету Міністрів України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти Міністерства юстиції України. 
Згідно з частиною 2 статті 14 Закону № 2713-IVслужба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.
Відповідно до приписів частин 3-6 статті 23 Закону № 2713-IVпенсійне забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби здійснюється відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". При звільненні зі служби особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист". Особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів; особам, які проходять службу у воєнізованих формуваннях і установах виконання покарань, призначених для тримання засуджених до довічного позбавлення волі, - один місяць служби за півтора місяця, а в установах виконання покарань, призначених для тримання і лікування інфекційних та психічно хворих засуджених, - один місяць служби за два місяці за переліком посад і в порядку, що затверджуються Міністерством юстиції України. На осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України. Пенсійне забезпечення та соціальний захист працівників кримінально-виконавчої служби здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, державну службу, соціальний захист.
Відповідно до пункту б частини першої статті 1-2 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон №2262-ХІІ) право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби (крім випадків призначення пенсії в разі втрати годувальника дружині (чоловіку) з урахуванням вимог частини п`ятої статті 30 цього Закону, яка призначається незалежно від звільнення зі служби) особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські, співробітники Служби судової охорони, особи начальницького складу податкової міліції, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України, особи начальницького і рядового складу Державної кримінально-виконавчої служби України, особи начальницького і рядового складу органів і підрозділів цивільного захисту, особи начальницького і рядового складу Державного бюро розслідувань.
Згідно з пунктом а частини першої статті 12 Закону №2262-ХІІ (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж, з статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
Відповідно до частини 4 статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.
Згідно з статтею 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
З наведених приписів законодавства слідує, що Законом №2262-ХІІ передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.
На виконання зазначених вимог Закону №2262-ХІІ Кабінетом Міністрів України 17.07.1992 постановою №393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Порядок №393 в редакції, чинній на момент звільнення позивача).
Пунктом 1 Порядку №393 установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті ж статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховується служба в Державній кримінально-виконавчій службі.
Відповідно до підпункту г пункту 3 Порядку №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах: один місяць служби за сорок днів: час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби.
Таким чином, основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу, є Закон №2262-XII. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Порядком №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.
Отже, особам, які проходили військову службу в Державній кримінально-виконавчій службі, вислуга років, що дає право для призначення пенсії відповідно до статті 12 Закону №2262-XII обчислюється на пільгових умовах - один місяць служби за сорок днів.
Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.10.2021 у справі №620/940/19.
Як встановлено судом, на момент звільнення вислуга років позивача складала у пільговому обчисленні 26 років 04 місяці 19 днів, що не заперечується відповідачем.
Таким чином, відповідач при формуванні подання щодо позивача з поданими документами про призначення йому пенсії за вислугу років повинен був врахувати календарну вислугу років позивача, виходячи з пільгового стажу та неврахований при призначенні пенсії період перебування на обліку у Довгинцівському районному центрі зайнятості м. Кривого Рогу з виплатою допомоги по безробіттю, яке підтверджено рішенням суду.
Тобто, з урахуванням вищевикладеного, позивач має право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону №2262-ХІІ, оскільки на день звільнення позивач мав вислугу більше 25 років.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ регулюється Порядком подання документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262-ХІІ, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 (далі - Порядок №3-1, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, заява про призначення пенсії за вислугу років, по інвалідності подається військовослужбовцем, звільненим зі служби, та особою, яка має право на пенсію згідно із Законом або відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку (заява про призначення/перерахунок пенсії), до органу, що призначає пенсію, через уповноважений орган (структурний підрозділ), який здійснює підготовку документів, необхідних для призначення пенсій Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України, Міністерства юстиції України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Служби судової охорони, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України, Національної поліції України, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Управління державної охорони України (далі - уповноважений орган (структурний підрозділ)), за останнім місцем служби.
Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку визначено, що уповноважений орган (структурний підрозділ) у 10-денний строк з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і подання про призначення пенсії і направляє до органу, що призначає пенсії.
Виходячи із положень вищевказаного Порядку, на уповноважені структурні підрозділи покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.
У свою чергу, рішення щодо призначення або відмови в призначенні певного виду пенсії відповідно до Закону №2262-XII приймають органи Пенсійного фонду України (стаття 49 Закону №2262-XII).
Також згідно з частиною другою статті 101 Закону України Про пенсійне забезпечення підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.
Тобто, законодавцем чітко визначено, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону №2262-XII.
Разом з тим, на відповідача, у випадку вирішення питання про призначення позивачу пенсії відповідно до вказаного Закону, покладено лише функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів.
Відповідач не уповноважений приймати рішення про призначення позивачу певного виду пенсії, а зобов`язаний лише підготувати та подати відповідний пакет документів до органів Пенсійного фонду України, оскільки саме органи Пенсійного фонду України приймають рішення щодо призначення певного виду пенсії для відповідної категорії осіб.
У порушення вимог пункту 1 розділу ІІІ Порядку №3-1 відповідачем не здійснено оформлення всіх необхідних документів про призначення пенсії позивачу та подання їх.
Оскільки оцінка наявності/відсутності права у позивача на зазначений вид пенсії могла бути надана лише органом, який призначає пенсії на підставі документів, в направленні яких відповідачем фактично відмовлено, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач вийшов за межі наданих йому повноважень та по суті вирішив за орган, який призначає пенсію, факт відсутності у позивача права на призначення пенсії, а відтак, і відсутності необхідності в направленні документів.
З урахуванням встановлених обставин справи, наведених норм чинного законодавства України, правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03.03.2021 у справі №805/3923/18-а, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.10.2021 у справі №620/940/19, та наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, суд у даній справі дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову шляхом визнання протиправною бездіяльність Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України щодо не включення в подання про призначення пенсії від 11.12.2023 за № 10011 пільгової вислуги - 01 рік, 09 місяців та 16 днів та зобов`язання Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України подати оновлене подання про призначення пенсії із зазначенням пільгової вислуги - 01 рік 09 місяців та 16 днів для перерахунку раніше призначеної пенсії.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 1064,96 грн., що документально підтверджується квитанцією №0483-0725-5318-2196 від 02.02.2026 року.
З урахуванням положень статті 139 КАС України та відповідно до задоволених вимог, судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в розмірі 1064,96 грн, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань Міністерства юстиції України (49070, м.Дніпро, вул.Короленка, 4, код ЄДРПОУ 40867332) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити. 
Визнати протиправною бездіяльність Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України щодо не включення в подання про призначення пенсії ОСОБА_1 від 11.12.2023 за № 10011 пільгової вислуги - 01 рік,09 місяців та 16 днів.
Зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції України подати оновлене подання про призначення пенсії ОСОБА_1 із зазначенням пільгової вислуги - 01 рік, 09 місяців та 16 днів для перерахунку раніше призначеної пенсії.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1064,96 грн. (одна тисяча шістдесят чотири гривні дев`яносто шість копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв