Справа № 367/9491/25
Провадження №2/367/3342/2026

РІШЕННЯ
Іменем України
05 січня 2026 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:
головуючої судді Кухленка Д.С.,
при секретарі Шаповал О.О.,
розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом Державного податкового університету до  ОСОБА_1 про стягнення грошового боргу, -
в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому вказав, що між Державним податковим університетом (далі - позивач) та  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - відповідач) укладено Договір № 23041819 від 09.08.2023 року про надання освітніх послуг. Згідно із наказом № 891 від 09.08.2023 ОСОБА_2 зараховано студентом 2-го курсу денної форми для здобуття освіти першого (бакалаврського) рівня вищої освіти за спеціальністю 292 «Міжнародні економічні відносини» за рахунок коштів фізичних (юридичних) осіб. Відповідно до умов Договору, Позивач бере на себе зобов`язання за рахунок коштів Відповідача здійснити навчання студенту  ОСОБА_1 . Відповідно до п. 3.1. Договору відповідач повинен своєчасно вносити плату за надані освітні послуги в розмірах та у строки, що встановлені Договором. Загальна вартість освітньої послуги становила 77 400 гривень 00 коп. (сімдесят сім тисяч чотириста гривень 00 коп.). 
Позивач вказав, що Державний податковий університет повністю виконав свої зобов`язання за Договором. Наказом Університету №1605 від 23.10.2024 ОСОБА_1 , студента 2-го курсу денної форми навчання, групи МЕБ-22-1 навчально-наукового інституту економічної безпеки та митної справи, який навчався за спеціальністю 292 «Міжнародні економічні відносини» першого (бакалаврського) рівня вищої освіти за рахунок коштів фізичних (юридичних) осіб, відраховано з числа студентів за власним бажанням з 23.10.2024 року. Таким чином, освітня послуга була надана на суму 4 979 грн. 99 коп. Проте Відповідачем вищезазначену суму не було сплачено.
На підставі наведеного позивач просить стягнути із відповідача  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Державного податкового університету борг за надання освітніх послуг у розмірі – 4 979 грн. 99 коп., інфляційного збільшення в розмірі 498,33 грн. та штрафних санкцій в розмірі 117,40 грн, що в сумі складає 5 595,72 грн. Витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. покласти на відповідача.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 05 вересня 2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву, позивачу роз`яснено право подати відповідь на відзив, та відповідачам право на подання заперечень на відповідь на відзив.
16.09.2025 року Відповідач, через канцелярію суду, подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заперечує проти позовних вимог, вважає їх безпідставними та необґрунтованими. На думку Відповідача, зі змісту позовної заяви не можливо встановити: на підставі якого пункту договору в ОСОБА_3 виникає обов`язок по сплаті навчання щомісячно, якщо ним було обрано щорічну форму оплати, чому оплата за рік зросла до 29 128 грн., чому заборгованість складає 4 979 грн, та за який період вона виникла.
Звертає увагу, що Позивач не надсилав офіційне звернення (претензію) про наявність заборгованості та необхідності її сплати та врегулювання спору в досудовому порядку. Зазначив, що протягом 1 семестру навчався, однак через фінансові труднощі та сімейні обставини, припинив навчання після першого семестру, про що ОСОБА_1 повідомляв представників адміністрації Університету. Тому за результатами 2 семестру 2023/2024 навчального року в нього утворилась академічна заборгованість. Дана підстава була підставою для відрахування ОСОБА_1 з Університету та розірвання Договору. Вказав, що таким чином Університет умисно не вчинив дії по відрахуванню та розірванню договору з ОСОБА_1 для нарахування безпідставної суми заборгованості та пені.
У зв`язку з цим просив суд відмовити повністю у задоволенні позовних вимог, викладених у позові Державного податкового університету.
19.09.2025 року від Позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначалося, що факт зарахування Відповідача на навчання та надання йому доступу до освітніх програм і ресурсів підтверджує, що освітній процес відбувався в місті Ірпінь безпосередньо в університеті, а освітні послуги надавалися в установленому порядку. Факт відрахування Відповідача з Університету відбувся за його власним бажанням, що підтверджує добровільне припинення ним навчання. Відповідно до Положення про організацію освітнього процесу в Державному податковому університеті, затвердженого наказом від 29.08.2024 № 1, твердження Відповідача про те, що він «не навчався» в період 2024/2025 навчального року в Університеті, є безпідставним та не спростовує факту надання йому освітніх послуг.
Щодо заборгованості за договором про навчання в Державному податковому університеті вказано, що сам факт перебування Відповідача у статусі студента, починаючи з моменту зарахування і до моменту видання наказу про його відрахування від 23.10.2024 року, свідчить про дію Договору та обов`язок Відповідача виконувати свої фінансові зобов`язання щодо оплати вартості освітніх послуг.
Зазначено, що твердження Відповідача про неможливість нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних через відсутність такої умови у договорі є безпідставними. Вони підлягають стягненню саме в силу закону, незалежно від волі сторін та незалежно від того, чи передбачені договором штрафні санкції або пеня. Більше того, інфляційні втрати та 3% річних можуть нараховуватися поряд із пенею, якщо вона передбачена договором, оскільки мають іншу правову природу і виконують компенсаційну функцію. На підставі цього просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
23.09.2025 року відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, де вказав, що положеннями Договору не встановлено обов`язку сплачувати часткову або щомісячну вартість освітніх послуг, якщо сторонами обрано щорічну форму оплати. Договором прямо визначено порядок та спосіб розірвання договору у випадку відсутності оплати Відповідача та встановлено, що лише вже сплачені кошти за фактично надані освітні послуги не повертаються. Відповідач належним чином оплатив вартість навчання за рік в сумі 25 800 грн. Вимога Позивача стосується стягнення додаткової заборгованості, щодо сплати якої в Договорі не встановлено зобов`язань для Відповідача – фактично ця вимога виходить за межі домовленостей сторін та їм прямо суперечить. Посилання Позивача на коригування вартості освітніх послуг до суми 29 128,20 грн Відповідач вважає неправомірним, оскільки Університет не проінформував ОСОБА_1 про зміну вартості навчання всупереч свого обов`язку встановленого п.2.4. Договору.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Між позивачем та відповідачем було укладено Договір № 23041819 від 09.08.2023 року про надання освітніх послуг. Загальна вартість освітньої послуги становила 77 400 гривень 00 коп.
Відповідно до п. 4.7. замовник щороку здійснює оплату за освітні послуги у безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок позивача.
Також встановлено, що згідно з витягу із наказу № 891 від 09.08.2023 року зараховано на навчання студентом 2-го курсу денної форми для здобуття освіти першого (бакалаврського) рівня вищої освіти за спеціальністю 292 «Міжнародні економічні відносини» за рахунок коштів фізичних (юридичних) осіб.
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК).
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526ЦК).
За змістом ч.ч.1, 3 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України,боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 2.1 розділу ІІ договору №23041819 про навчання в Державному податковому університеті від 09.08.2023 року заклад зобов`язаний надати здобувачу освітню послугу на рівні державних стандартів освіти.
Відповідно до п. 3.1. Договору відповідач повинен своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені Договором.
ОСОБА_1 сплатив вартість навчання за перший рік (2023-2024 роки) в сумі 25 800 грн відповідно до обраної форми оплати (щорічно) та умов Договору, що підтверджується платіжною інструкцією №9316-8553-3492-3477 від 04.09.2023.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 не відвідував навчання в 2 семестрі 2023-2024 навчального року та не складав літньої сесії в червні 2024 року, тому з її результатами в нього утворилася академічна заборгованість.
Позивач не скористався правом та не надав суду жодних доказів на підтвердження ліквідації академічної заборгованості Відповідачем.
Водночас суд констатує, що наданий на підтвердження позовних вимог наказ № 605 від 23.10.2024 року про відрахування зі складу здобувачів вищої освіти Державного податкового університету навчально-наукового інституту економічної безпеки та митної справи за невиконання навчального плану та фінансову заборгованість ОСОБА_1 , студента 2-го курсу денної форми навчання за спеціальністю 292 «Міжнародні економічні відносини» першого (бакалаврського) рівня вищої освіти, не містить відповідних відомостей про результати його навчання в період 2024/2025 навчального року.
Скріншот з електронної системи Moodle, яка була надана позивачем на підтвердження зарахування відповідача на навчальні курси, вказує, що ОСОБА_1 не навчався, не відвідував заняття та не ліквідовував академічну заборгованість в період з 04.01.2024 року (дата останнього входу на сайт).
Відтак позивач не довів достатніми та допустимими доказами факт надання освітньої послуги ОСОБА_1 в період 2024/2025 році, а тому відсутні підстави для стягнення плати за навчання за цей період.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно із до ч.1 та ч. 2 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
У відповідності до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 599 та 614 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
Відповідно до ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Частиною 1 ст. 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 907 ЦК України, договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.
З урахуванням вище викладено, суд приходить до висновку, що позовна заява Державного податкового університету про стягнення грошового боргу задоволенню не підлягає.
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки суд відмовив в задоволенні вимог позивача у повному обсязі, то витрати понесені позивачем на оплату судового збору стягненню з відповідача не підлягають.
Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.
На підставі ст. 509, 526, 530, 625 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 10, 76, 259, 264-265, 268, 273, 365 ЦПК України суд, -
у х в а л и в:

У задоволенні позову Державного податкового університету до ОСОБА_1 про стягнення грошового боргу - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reestr.court.gov.ua
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:
Позивач: Державний податковий університет, адреса Україна, 08201, Київська обл., Бучанський р-н, місто Ірпінь, вул. Університетська, будинок 31, ЄДРПОУ 44550814.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя:       Д.С. Кухленко