Справа № 184/1572/25
Номер провадження 2/184/138/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2026 року	м. Покров	

Покровський міський суд Дніпропетровської області в складі: 
головуючого судді – Коваленко В.О.,
за участю секретарів судового засідання – Руденко М.М., Поліщук О.А.,
представник позивача – ОСОБА_1 
представник відповідача – ОСОБА_2 
розглянувши в м. Покров у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників,-
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_5 на 1/3 частку квартири за адресою АДРЕСА_1 , Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2919913112080, з присудженням їй компенсації вартості її частки в розмірі 110914,73 грн., а також визнання за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку вищезазначеної квартири.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач та відповідач є співвласниками нерухомого майна: квартири за адресою АДРЕСА_1 (Загальна площа (кв.м): 61.5, житлова площа (кв.м): 38.1, Опис: квартира складається з 3-х житлових кімнат, у тому числі: коридор 1= 8,3 кв.м.; вбудована шафа 2=0,8 кв.м.; кухня 3=7,7 кв.м.; житлова кімната 4= 18,3 кв.м.; житлова кімната 5=12,3 кв.м.; вбудована шафа 6= 0,6 кв.м., житлова кімната 7= 7,5 кв.м., вбиральня 8= 1,2 кв.м., ванна кімната 9= 2,6 кв.м., балкон 10=0,9 кв.м., лоджія 11= 1,3 кв.м), Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2919913112080. Частка позивача у квартирі становить 2/3, право власності набуто: на 1/3 - 02.11.2011, підстава набуття - свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: реєстровий номер 1106, виданий 02.11.2011, видавник: Орджонікідзевська державна нотаріальна контора, державний нотаріус Панченко В.В. (запис до Державного реєстру речових прав не внесено, оскільки на час набуття права власності реєстру не існувало) на 1/3 - 18.04.2024, підстава набуття - свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: реєстровий № 404, виданий 17.04.2024, видавник: Покровська міська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області державний нотаріус Полянський Ю.М. Частка відповідача у квартирі становить 1/3, право власності набуто 05.01.1990, підстава набуття: свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане Відділом комунальної власності міськвиконкому м. Орджонікідзе. Відповідно до Звіту про оцінку майна від 24.04.2025 року, виконаного ФОП " ОСОБА_6 ", кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ №305 від 06.12.2014, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ №8884-ПК від 04.09.2024 року, визначено вартість цієї квартири. За Звітом, вартість об`єкта оцінки - 3-кімнатної квартири, загальною площею 61,5 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становить 332744,19 грн, вартість 1/3 частки об`єкта оцінки становить 110914,73 грн. Позивач та відповідач не проживають спільно, не ведуть спільного господарства, і хоча є рідними сестрами-стосунків не підтримують внаслідок непримиримих непорозумінь та ставлення до повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України. Відповідач є громадянкою російської федерації, проживає поза межами України. Як відомо позивачу, востаннє відповідач була в Україні у грудні 2021 року. Вищезазначену квартиру неможливо ні поділити в натурі між співвласниками, ні виділити частку у спільному майні одному із співвласників, оскільки є місця загального користування (ванна кімната, туалет), які неможливо розділити, також неможливо встановити порядок користування квартирою між співвласниками. 20.06.2025 позивачем на депозитний рахунок суду внесено кошти в сумі 110914,73 грн як грошову компенсацію відповідачу. Слід також зазначити, що позивач самостійно утримує не тільки свою власність - 2/3 часток у квартирі, а і дбала про збереження 1/3 частки, належної відповідачу. Вказані вище обставини свідчать про неможливість спільного володіння та користування майном, оскільки з боку відповідача не вчиняються жодні дії, спрямовані на утримання, ремонт, облаштування та догляду за квартирою як її співвласника, а натомість позивач не має бажання в подальшому здійснювати всі наведені вище дії стосовно нерухомості, права на яку має і відповідач. На думку позивача, припинення за рішенням суду права відповідача на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, враховуючи те, що частка є незначною, не можливий ні поділ в натурі між співвласниками, ні виділ частки у спільному майні співвласникам, ні встановлення порядку його користування між співвласниками, а також те, що відповідач не проживає в квартирі та не утримує її.
Представником відповідача – ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначила, що ОСОБА_4 є власником 1/3 частки квартири за адресою  АДРЕСА_1 . Після відкриття спадщини за фактом смерті матері позивача та відповідача – ОСОБА_7 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 , вони звернулися до державного нотаріуса Покровської міської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Полянського Ю.М., який порекомендував їм оформити спадщину на когось одного, для економії коштів, необхідних для сплати витрат по отриманню спадщини, так як успадковану після смерті матері квартиру позивач та відповідач все одно збиралися продавати. Відповідач ОСОБА_5 погодилась на те, щоб належну їй частку від 1/3 частини квартири оформили на позивача ОСОБА_3 , тобто це не була фактична відмова від своєї частини, оскільки виручені від продажу квартири кошти підлягали за усної домовленістю поділу у рівних частках. Після чого, позивач почала чинити перешкоди відповідачу, постійно змінювала суму належних від продажу коштів, спочатку це було 4500 тисяч доларів США, потім 4000, потім 3000. Вона постійно вчиняла сварки і погрожувала, що відповідач взагалі нічого не отримає. Звернення із позовом до суду лише підтверджує наміри позивача заволодіти більшою частиною коштів, ніж це було в домовленостях – компенсацію вона пропонує лише за 1/3 частину, а не . Позивач наголосила, що вона одноосібно утримувала весь час майно, але жодного слова про те, що відповідач також приймала участь у сплаті комунальних послуг, ремонті тощо. Крім того, позивач здавала спільну квартиру в оренду переселенцям з м. Нікополя, отримувала за це кошти і жодних виплат відповідачу з цих коштів не було.

Представник позивача – адвокат Хомік Є.М. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.
 
Представник відповідача – Стасюк Л.О. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнає, просить відмовити в їх задоволенні, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.
 
Суд, заслухавши учасників справи, свідка, дослідивши матеріали справ і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.
Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Судом встановлено, відповідно до технічного паспорту, виданого КП «Нікопольське районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» квартира за адресою АДРЕСА_1 має такі характеристики: Загальна площа (кв.м): 61.5, житлова площа (кв.м): 38.1, Опис: квартира складається з 3-х житлових кімнат, у тому числі: коридор 1= 8,3 кв.м.; вбудована шафа 2=0,8 кв.м.; кухня 3=7,7 кв.м.; житлова кімната 4= 18,3 кв.м.; житлова кімната 5=12,3 кв.м.; вбудована шафа 6= 0,6 кв.м., житлова кімната 7= 7,5 кв.м., вбиральня 8= 1,2 кв.м., ванна кімната 9= 2,6 кв.м., балкон 10=0,9 кв.м., лоджія 11= 1,3 кв.м), Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2919913112080.
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.01.1990, а саме, квартири за адресою АДРЕСА_1 , власниками є ОСОБА_8 (1/3 частки), ОСОБА_9 (1/3 частки) та ОСОБА_10 (1/3 частки).
Згідно договору про поділ спадкового майна від 02.11.2011, посвідченого державним нотаріусом Орджонікідзевської державної нотаріальної контори Панченко В.В. (зареєстровано в реєстрі за №1103), між ОСОБА_3 та ОСОБА_10 встановлено, що сторони змінили розмір часток у спадковому майні таким чином, що на праві особистої власності переходе 1/3 частина квартири за адресою АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на спадщину у власність дочки спадкодавця – ОСОБА_3 , а легковий автомобіль марки ГАЗ24, випуску 1982 року у власність дочки спадкодавця – ОСОБА_10 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.11.2011 (спадкова справа №235 від 09.08.2011, зареєстровано в реєстрі за №1106) встановлено, що спадкоємцем 1/3 частини квартири за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 61,5 кв.м, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є його дочка – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Що також підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №28556099 від 02.11.2011.
Згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.04.2024, посвідченого державним нотаріусом Покровської міської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, встановлено, що на підставі ст.1261 ЦК України спадкоємцем 1/3 частини вищезазначеної квартири ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її дочка ОСОБА_3 , з урахуванням частини у спадщині, від якої відмовилася дочка спадкодавця ОСОБА_5 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з 1/3 частини трикімнатної квартири за адресою АДРЕСА_1 (Загальна площа (кв.м): 61.5, житлова площа (кв.м): 38.1, Опис: квартира складається з 3-х житлових кімнат, у тому числі: коридор 1= 8,3 кв.м.; вбудована шафа 2=0,8 кв.м.; кухня 3=7,7 кв.м.; житлова кімната 4= 18,3 кв.м.; житлова кімната 5=12,3 кв.м.; вбудована шафа 6= 0,6 кв.м., житлова кімната 7= 7,5 кв.м., вбиральня 8= 1,2 кв.м., ванна кімната 9= 2,6 кв.м., балкон 10=0,9 кв.м., лоджія 11= 1,3 кв.м).
Вищезазначене також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав 3374929248 від 18.04.2024.
Всі вищезазначені докази обставин прийняття спадщини містяться у спадковій справі №107/2021, заведеній Покровською міською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , які на виконання ухвали суду надіслані завідувачем Покровською міською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області Юрієм Полянським.
Відповідно до Звіту про оцінку майна від 24.04.2025, виконаного ФОП " ОСОБА_6 ", кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ №305 від 06.12.2014, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ №8884-ПК від 04.09.2024 року, визначено вартість вищезазначеної квартири. За Звітом, вартість об`єкта оцінки - 3-кімнатної квартири, загальною площею 61,5 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , становить 332744,19 грн, вартість 1/3 частки об`єкта оцінки становить 110914,73 грн.
Відповідно до Інформації, сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості», № витягу 5005756844809, квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , на праві приватної спільної часткової власності по 1/3 частини кожному.
В судовому засіданні 16.04.2026 свідок ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , пояснив, що в 2023 році йому зателефонувала ОСОБА_14 та попросила, що він здійснив ремонт каналізації та водопостачання в трикімнатній квартирі, яка знаходилася на першому поверсі, адресу не пам`ятає. Вони зустрілися, склали опис, купили все необхідне та згодом ОСОБА_13 здійснив ремонт, який обійшовся приблизно в 3 000,00 грн. За матеріали сплачувала ОСОБА_14 .
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.
У відповідності до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
За приписами статті 183 ЦК України подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).
За приписами ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до положень ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Відтак, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 365 ЦК України та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Саме ці обставини є визначальними при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-68цс14 від 02 липня 2014 року та від 15 травня 2013 року у справі за № 6-37 цс 13).
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні справа «Андрій Руденко проти України» від 21.12.2010 року вказав, що уряд зазначив, що справа не стосувалась позбавлення заявника його майна. Натомість вона стосувалась «перетворення майна заявника з однієї форми (частки у квартирі) в іншу форму - грошову. Можливість припинення права особи на частку в спільному майні без її згоди передбачена ст.365 Кодексу, тоді як стаття 364 стосується ситуації, коли співвласник бажає виділення частки зі спільної власності та не проти одержання компенсації за свою частку в спільному майні. Суд зауважує, що відповідно до ч.2 ст.365 протилежна сторона повинна була завчасно внести вартість частки заявника у квартирі на депозитний рахунок суду першої інстанції. Це було і залишається передумовою винесення судом рішення про припинення права на частку у спільному майні.
Наведене свідчить про те, що право власності відповідача на 1/3 частку житлового будинку перетворюється в грошову форму.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №908/1754/17 (провадження №12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».
У постанові Верховного Суду від 30травня 2018 року у справі № 760/8958/15-ц (провадження № 61-4860св18) зазначено, що «висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Та обставина, що відповідач та її діти зареєстровані в іншому житловому приміщенні само по собі не є підставою для висновку про те, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, оскільки доказами по справі підтверджено, що таке припинення завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам її сім`ї».
У постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року в справі №750/11178/17 (провадження № 61-42000св18) зроблено висновок щодо застосування пункту 4 частини першої статті 365 ЦК України та вказано, що «припинення права на частку має відбуватися, якщо таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Тобто, можливе порушення інтересів як самого співвласника, так і членів його сім`ї виступатиме перешкодою для задоволення позову про припинення права на частку. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, робиться в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном. Ця умова спрямована на запобігання порушення інтересів співвласника та членів його сім`ї. Оскільки мається на увазі недопущення, то суд при розгляді справи повинен перевіряти, чи не будуть порушені інтереси й заподіяна шкода (майнова або немайнова) внаслідок припинення права на частку».
Слід зауважити, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-81цс11, від 02 липня 2014 року у справі № 6-68цс12, від 24 лютого 2016 року у справі № 6-2784цс15 та від 23 листопада 2016 року у справі № 6-1943цс16.
Вказані судові рішення свідчать про єдність практики застосування статті 365 ЦК України. Виходячи із встановлених у справі обставин, з врахуванням при вирішенні спору інтересів усіх співвласників, суд вирішує питання щодо наявності або відсутності підстав вважати, що припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду завдасть істотної шкоди інтересам співвласника.
Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричиняє припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.
Згідно ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За приписамист.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
З огляду на положенняст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частиною 2ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно дост.89 ЦПК України жодні докази не мають заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно ч.ч.1, 2ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Частка ОСОБА_3 у квартирі за адресою АДРЕСА_1 , становить 2/3 частини, ОСОБА_4 – 1/3 частини. 
Згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0.4421972785.1 від 20.06.2025 встановлено, що позивачем ОСОБА_3 на депозитний рахунок суду внесено кошти в сумі 110914,73 грн., як грошову компенсацію відповідачу ОСОБА_4 .
Спірна квартира є неподільною річчю, такою, яку неможливо поділити в натурі без втрати її цільового призначення.
Жодних доказів того, що відповідач ОСОБА_4 втратила інтерес до спірної квартири позивачем суду надано не було, та і спростовано як у відзиві на позов, так і представником відповідача в судовому засіданні. 
Наявність у відповідача іншого житла, частка власності якої 1/3 частини, не свідчить про те, що припинення за рішенням суду права відповідача на частку у спільному майні з позивачем, не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника. 
Крім того, суд не погоджується з позивачем про те, що 1/3 частка трикімнатної квартири, розміром житлової площі всієї квартири 38,1 кв.м, загальної площі всієї квартири 61,5 кв. м, є незначною, а тому при вирішенні позову застосування пункту 1 частини 1 статті 365 ЦК України є неприйнятним.
Доводи про неможливість виділення частки у спірній квартирі в натурі в окреме жиле приміщення не є безумовною підставою для примусового припинення права власності відповідача на частину належної їй спірної квартири, оскільки судом встановлена істотність шкоди, яка може бути завдана відповідачу внаслідок припинення її права власності на частку у спільному майні.
Відповідач категорично заперечує проти припинення права власності на належну їй частку у спірному майні і отримання грошової компенсації.
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доводи сторін, суд вважає, що позбавлення ОСОБА_4 права власності на 1/3 частку у спірному майні може завдати істотної шкоди її інтересам.
Крім того, сам по собі факт перебування у власності відповідача іншого нерухомого майна не є підставою для припинення її права власності у спірній квартирі та не свідчить про те, що припинення права власності на спірне майно не завдасть істотної шкоди її інтересам.
Враховуючи досліджені докази та встановлені обставини, суд приходить до висновку, що підстави для припинення права власності відповідача на частку у спільному майні відсутні, позовні вимоги про припинення права власності на 1/3 частку квартири і визнання права власності на неї за позивачами є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають повністю.
Як видно із матеріалів справи, позивач, на виконання вимог ч. 2 ст. 365 ЦК України внесла на депозитний рахунок суду вартість частки майна відповідача в розмірі 110 914,73 грн. 
Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, вказана сума підлягає поверненню позивачу.
Так як у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено повністю, суд, керуючись нормами ст. 141 ЦПК України, покладає всі судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст.ст. 183, 317, 319, 321, 356, 365 ЦК України, ст.ст. 6-13, 33-34, 76-81, 83, 141, 206, 258-259, 263-265, 268, 272-279 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників та визнання права власності - відмовити.
Повернути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , внесені кошти на депозитний рахунок Покровського міського суду Дніпропетровської області в сумі 110 914,73 грн., відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0.4421972785.1 від 20.06.2025 АТ КБ «ПРИВАТБАНК», отримувач ТУ ДСА в Дніпропетровській області, код отримувача 26239738, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Повний текст рішення складено 26.05.2026.

Суддя Покровського  міського суду	  В. О. Коваленко