Справа № 442/8972/25 Головуючий у 1 інстанції: Курус Р.І. 
Провадження № 22-ц/811/693/26 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 червня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - судді Ніткевича А.В.
суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 грудня 2025 року у складі судді Курус Р.І. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,- 
встановив:

У листопаді 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 , у якій просив змінити розмір стягнення аліментів, що стягуються із нього ОСОБА_1 , у користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, ухваленого 09.09.2025 у цивільній справі №442/5302/25, в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб починаючи з 15.07.2025, до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років, та на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, ухваленого 18.09.2025 у цивільній справі №442/5281/25, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 грудня 2016 року у цивільній справі №442/3515/16-ц Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області ухвалено рішення, згідно з яким шлюб між позивачем та ОСОБА_2 розірвано. Від даного шлюбу у подружжя народилось двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.09.2025 за позовом ОСОБА_2 ухвалено стягувати аліменти з позивача на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в розмірі частини зі всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб починаючи з 15.07.2025, до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років.
Крім цього, рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.09.2025 за позовом ОСОБА_2 до позивача ухвалено стягувати аліменти з позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Враховуючи те, що загальний розмір стягуваних аліментів з позивача на користь відповідачки на утримання дітей становить 1/2 або 50% його грошових доходів (заробітку), просив змінити розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання з 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно на 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, та змінити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно на 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, що в загальному розмірі становить 1/3 частину всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно на утримання двох дітей.
Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 грудня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , вважає незаконним та необґрунтованим, таким, що не відповідає вимогам закону.
В обґрунтування доводів скарги покликається на те, що згідно двох судових рішень, з нього стягуються аліменти в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), або 58,33 %, тобто більше 50% відсотків його грошових доходів, що суперечить чинному законодавству, зокрема п. 5 ст. 183 СК України, яка передбачає, що розмір аліментів на одну дитину становить 1/4 , на двох дітей - 1/3, на трьох і більше дітей – половину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. 
Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 грудня 2025 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 
Згідно із ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволеннюз огляду на таке. 
Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами погіршення його майнового становища та зміни його сімейного стану.
Посилання позивача на приписи ч. 5 ст. 183 СК України не можуть бути застосовані в даному випадку, оскільки стягнення аліментів з позивача проводиться на підставі судового рішення, а не судового наказу.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, судова колегія виходить із встановлених судом обставин.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 грудня 2016 року розірваний (справа №442/3515/16-ц). 
У шлюбі в сторін народилось двоє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 відповідно (а.с.13-14).
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області №442/5302/25 від 09.09.2025 вирішено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з 15.07.2025 і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років (а.с.9-10).
Крім цього, рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області №442/5281/25 від 18.09.2025 змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 22.04.2019 та ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с.11-12).
Відповідно до копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААД №029151, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане із проходженням військової служби до 01 грудня 2025 року (а.с.15).
Звертаючись до суд з позовом про зміну розміру аліментів ОСОБА_6 свої доводи обґрунтовував тим, що загальний розмір стягуваних аліментів з позивача на користь відповідачки на утримання дітей становить 1/2 або 50% його грошових доходів (заробітку), що не узгоджується з положеннями ч. 5 ст. 183 СК України, згідно якої аліменти на двох дітей мають становити 1/3 частину заробітку (доходу).
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частиною першої ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Таким чином, враховуючи зміст статей 181, 192, 199 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Тобто, закон пов`язує виникнення права на зміну розміру аліментів зі зміною матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, якщо такі обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів.
Отже, враховуючи встановлений частиною першою статті 81 ЦПК України обов`язок доказування, у справах про зміну розміру аліментів, позивач повинен довести, як наявність обставин, передбачених статтею 192 СК України, так і те, що ці обставини виникли після ухвалення рішення про стягнення аліментів та існують на момент звернення з позовом.
Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів на підставі ст. 192 СК України (зміна матеріального або сімейного стану), позивач намагався це обґрунтувати нормою ч.5 ст. 183 Сімейного кодексу України.
Дійсно, частина 5 статті 183 Сімейного кодексу України встановлює, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів».
Проте, вказана норма не може слугувати підставою для зміни (зменшення) розміру аліментів, оскільки вказана норма стосується початкового визначення розміру аліментів, коли сторона, з якою проживає дитина, може отримати рішення без судового засідання в наказному провадженні. Наказне провадження — це спрощений вид судочинства, який застосовується для безспірних вимог.
У даному випадку, між сторонами виник спір, при цьому захист прав позивача, за принципом змагальності сторін, має базуватися на підставах, передбачених ст. 192 СК України. 
Суд першої інстанції правильно констатував, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами погіршення його майнового становища, зокрема, за відсутності в матеріалах справи доказів, які б свідчили про зміну його матеріального стану, неможливо встановити, що аліменти, які стягуються в розмірі 1/2 доходу на двох дітей, є надмірним тягарем для позивача. 
Таким чином, за відсутності в матеріалах справи доказів, які б свідчили про зміну матеріального та сімейного становища платника аліментів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову з наведених вище підстав. 
Рішення суду відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-
ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 09 червня 2026 року. 

Головуючий        А.В. Ніткевич

Судді:   С.М. Бойко

С.М. Копняк