ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 140/6556/25 пров. № А/857/39933/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії: 
головуючого судді: Гуляка В.В. 
суддів: Носа С.П., Кушнір В.О. 
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , 
на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року (суддя – Каленюк Ж.В., час ухвалення – не вказаний, місце ухвалення – м. Луцьк, дата складання повного рішення – не зазначена), 
в адміністративній справі №140/6556/25 за позовом Головного управління ДПС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , 
про стягнення податкового боргу, 

встановив: 

У червні 2025 року позивач Головне управління ДПС у Волинській області звернувся в суд із адміністративним позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі – відповідач), в якому просив стягнути кошти для погашення податкового боргу у сумі 106486,67 грн. згідно податкової вимоги від 07 лютого 2022 року №0001328-1304-0308. 
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року позов задоволено повністю. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в дохід бюджету податковий борг у сумі 106486 грн 67 коп.. 
З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що рішення суду винесене з порушенням судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що звернення до суду з позовом вчетверте майже більше ніж через п`ять років з дня отримання ухвали суду свідчить про триваючу пасивну поведінку позивача щодо звернення до суду з вказаним позовом. Пасивна поведінка позивача не свідчить про дотримання позивачем строку звернення до суду з урахуванням наявної можливості подати позов в межах розумного строку. При цьому, судом першої інстанції не встановлено усіх обставин даної справи та не надано належної правової оцінки факту пропуску податковим органом строків звернення до суду, а як наслідок помилково прийнято рішення про задоволення позовних вимог, що є підставою для скасування рішення суду та залишення позовної заяви без розгляду. Також звертає увагу апелянт на те, що судом першої інстанції не досліджено докази вручення податкового повідомлення-рішення від 18.10.2022. Крім цього, позивачем не доведено, що станом на дату звернення з даним позовом до суду заявлена до стягнення сума грошового зобов`язання з відповідача є узгодженою в розумінні приписів ПК України, тобто набула статусу податкового боргу. Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача податкового боргу у сумі 61206,67 грн. Вважає апелянт, що у податкового органу існувало право на стягнення, в тому числі, і зарахування поточних платежів у рахунок погашення податкового боргу, лише протягом 1095 днів з дня виникнення податкового боргу. За спливом даного строку податковий орган мав визнати не стягнений та не погашений податковий борг безнадійним і прийняти рішення про його списання. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить скасувати рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25.08.2025 у справі №140/6556/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. 
Відповідач подав апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Судом встановлено такі фактичні обставини справи.
Відповідач ОСОБА_1 з 21 вересня 2010 року зареєстрований фізичною особою-підприємцем, про що наявні відомості у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.32).
Згідно довідки ГУ ДПС у Волинській області про наявність боргу за платежами до бюджету станом на 09 червня 2025 року (а.с.3) та розрахунку сум податкового боргу (а.с.4) за відповідачем обліковується заборгованість перед бюджетом на загальну суму 106486,67 грн, з них: 34000,00 грн - за платежем “адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів”; у сумі 11280,00 грн - за платежем “штрафні санкції за порушення законодавства щодо патентування, регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій”; у сумі 61206,67 грн - за платежем “пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності”.
ГУ ДПС у Волинській області сформувало та надіслало відповідачу податкову вимогу від 07 лютого 2022 року №0001328-1304-0308 (а.с.5).
Проте, вказана вимога про сплату податкового боргу виконаною не була, що стало підставою для звернення до суду із цим адміністративним позовом. 

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з врахуванням наступного. 
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Тобто, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до п.15.1 статті 15 Податкового кодексу України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України).
Податковим боргом, згідно п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Тобто, статусу податкового боргу набуває лише узгоджена сума грошового (податкового) зобов`язання, не сплачена платником податків у визначений строк.
Відповідно до пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до ст.38 ПК України, виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до пункту 56.18 статті 56 ПК України, з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу. У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.
Згідно із п. 95.1 ст. 95 цього ж Кодексу, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
З матеріалів справи видно, що податковим повідомленням-рішенням від 08 січня 2020 року №0000430504 за порушення норм Закону України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг” до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у сумі 11280,00 грн (а.с.9). 
Грошові зобов`язання є узгодженими на підставі рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 липня 2020 року, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 січня 2021 року, про відмову у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування зазначеного податкового повідомлення-рішення.
Рішенням від 11 червня 2020 року №000266-32 до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції у сумі 34000,00 грн (за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без ліцензії та реалізацію і зберігання алкогольних напоїв без марок акцизного податку) (а.с.7).
Це рішення ФОП ОСОБА_1 також оскаржував у судовому порядку та рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.
Узгоджена у судовому порядку сума грошового зобов`язання підлягає сплаті ФОП ОСОБА_1 .. 
Податковим повідомленням-рішенням від 18 жовтня 2022 року №0039102407 за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньо-економічної діяльності контролюючим органом нараховано пеню у сумі 61206,67 грн (а.с.11). Вказане податкове повідомленні-рішення ФОП ОСОБА_1 отримав 19 жовтня 2022 року.
Докази оскарження в адміністративному чи судовому порядку цього податкового повідомлення-рішення в матеріалах справи відсутні.
Таким чином, нараховані рішеннями контролюючого органу суми грошових зобов`язань підлягали сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення.
На даний час суми податків є узгодженими та у встановлені законом строки до бюджету не сплачені, тобто визнаються сумою податкового боргу (узгоджена сума податкового зобов`язання, не сплачена платником податків у термін).
Доказів сплати вищезазначеної заборгованості відповідач суду не надав.
У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.1 статті 59 ПК України).
Згідно з пунктом 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.
Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК України).
З метою погашення податкового боргу Головне управління ДПС у Волинській області, відповідно до вимог статті 59 ПК України сформувало та направило відповідачу податкову вимогу від 07 лютого 2022 року №0001328-1304-0308. Доказів оскарження даної податкової вимоги або сплати вказаної у ній суми податкового боргу відповідач не надав. 

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення позивачем строку звернення до суду, то колегія суддів зазначає наступне.
Пунктом 102.4 статті 102 ПК України визначено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним. 
Приписами пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України було установлено, що на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу. 
Карантин на усій території України був вперше установлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211“Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19” з 12 березня 2020 року і надалі неодноразово був продовжений. 
Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року №2120-IX “Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану” дія пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX ПК України зупиняється на період дії воєнного, надзвичайного стану. 
Поряд з тим зазначеним Законом статтю 102 доповнено пунктом 102.9, за змістом якого на період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану зупиняється перебіг строків, визначених цим Кодексом, іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. 
З 01 серпня 2023 року перебіг строків відновлено у зв`язку із виключенням вказаної норми згідно із Законом України від 3 червня 2023 року №3219-IX “Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану”. 
Пункт 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України визначає умови спрощення адміністративної процедури у період дії карантину. При цьому положення абзацу десятого щодо зупинення строків давності носить компенсаторний характер та слугує меті забезпечення можливості продовження адміністративних процедур після закінчення карантину. 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки за відповідачем рахується податковий борг щодо наявності та розміру якого відповідачем не подано до суду спростувань, не надано доказів його сплати, а вжиті контролюючим органом заходи не призвели до його погашення, наявні підстави для задоволення позову щодо стягнення з відповідача на користь держави податкового боргу в розмірі 106486,67 грн.. 
Такий висновок суду не спростований доводами апеляційної скарги відповідача і така є необґрунтованою по суті спірних правовідносин. 
Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування. 
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження). 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 

постановив: 

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2025 року в адміністративній справі №140/6556/25 за позовом Головного управління ДПС у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	В. В. Гуляк 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	В. О. Кушнір