номер провадження справи 17/17/26

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2026 Справа № 908/66/26
м. Запоріжжя 

Господарський суд Запорізької області у складі судді Корсуна В.Л., при секретарі судового засідання Станіщуку Д.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 908/66/26

за позовною заявою: опорного закладу освіти “Випаснянський ліцей” Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, 67752, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Випасне, вул. Кишинівська, буд. 83
до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю “ІНКАМ ФІНАНС”, 69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11А, каб. 8 
про стягнення 117 332,66 грн

У судовому засіданні приймали участь:
від позивача: не з`явився
від відповідача: не з`явився
СУТЬ СПОРУ:

05.01.26 до Господарського суду Запорізької області в системі “Електронний суд” надійшла позовна заява за вих. від 05.01.26 опорного закладу освіти “Випаснянський ліцей” Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (далі ОЗО “Випаснянський ліцей”) до товариства з обмеженою відповідальністю “ІНКАМ ФІНАНС” (далі ТОВ “ІНКАМ ФІНАНС”) про стягнення коштів, які отримані боржником, як оплату за паливо, яке фактично не було поставлено згідно договору поставки від 05.08.24 № 669 у розмірі 117 332,66 грн, а саме: 93 825,00 грн основної заборгованості та 23 507,66 грн пені.
06.01.26 автоматизованою системою документообігу суду здійснено автоматичний розподіл судової справи № 908/66/26 між суддями, яку передано на розгляд судді Корсуну В.Л.
Ухвалою від 12.01.26 судом позовну заяву ОЗО “Випаснянський ліцей” за вих. від 05.01.26 залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 5 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху та встановлено позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви про усунення недоліків, в якій (до якої):
- зазначити інформацію щодо наявності чи відсутності у сторін зареєстрованого електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі;
- надати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
- надати докази сплати (доплати) судового збору у розмірі 240,00 грн за звернення до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою (оригінал документу, який підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі).
15.01.26 до суду в системі “Електронний суд” надійшла заява за вих. від 15.01.26 № 19 про усунення недоліків (зареєстровано канцелярією суду та передано судді 16.01.26), в якій позивачем (представником позивача) усунуто недоліки вказані в ухвалі суду від 12.01.26.
Ухвалою від 21.01.26 судом відкрито провадження у справі № 908/66/26 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Крім того, в ухвалі суду від 21.01.26 судом зазначалось, що розгляд справи по суті розпочнеться через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі № 908/66/26; запропоновано відповідачу надати у строк, що не перевищує 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі відзив на позов із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України; запропоновано позивачу у строк – протягом 5 днів з дня отримання відзиву (у разі його отримання) надати суду відповідь на відзив.
Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором від 05.08.24 № 669 щодо поставки товару за попередньо оплаченими довірчими документами (скретч-картами). За доводами позивача, станом на момент подання позовної заяви відповідачем не поставлено товар на суму 93 825,00 грн. 
На підтвердження викладених у позові обставин позивачем до матеріалів позовної заяви надано копії: договору поставки від 05.08.24 № 669 з додатками, видаткової накладної № 0010/0001720 від 05.08.24 на суму 94 835,00 грн з ПДВ. 
При цьому, до матеріалів справи не надано платіжного документа, яким було оплачено товар на загальну суму 94 835,00 грн та всіх копій скретч-карток на нафтопродукти, які не були використані позивачем.
Ухвалою від 23.03.26 судом вирішено розгляд справи № 908/66/26 здійснювати за правилами загального позовного провадження, розпочати провадження у справі № 908/66/26 в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження. Підготовче судове засідання призначено на 21.04.26 о/об 09 год. 30 хв.
30.03.26 до суду в системі «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання з проханням долучити до матеріалів справи № 908/66/26 платіжну інструкцію № 213 від 11.09.24, копії скретч-карток ДП 1650 літрів на суму 83 325,00 грн та розглянути справу за відсутності позивача.
Представники сторін в судове засідання 21.04.26 не з`явились, про дату, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином.
В засіданні 21.04.26 судом прийнято до розгляду клопотання позивача (сформоване в системі «Електронний суд» 30.03.26) про долучення доказів.
Ухвалою від 21.04.26 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Закрито підготовче провадження у справі № 908/66/26 та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.05.26 о 12 год. 00 хв. 
Представники сторін в судове засідання 19.05.26 не з`явились, про дату, місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином.
В засіданні 19.05.26 на підставі ст. 240 ГПК України, судом прийнято рішення без проголошення вступної та резолютивної частини рішення. 
Позивач, в особі керівника просив суд розглянути справу за відсутності уповноваженого представника позивача. В позовній заяві за вих. від 05.01.26 позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поставки від 05.08.24 № 669, який укладено між відповідачем та позивачем щодо поставки товару за попередньо оплаченими довірчими документами (скретч-картами). За твердженнями позивача, починаючи з 07.03.25 позивач не може отримати пальне по скетч-карткам на заправних станціях «Авіас». Відповіді на направлені позивачем вимоги-претензії від відповідача не надходило. Станом на момент подання цієї позовної заяви відповідачем не поставлено товар за договором поставки від 05.08.24 № 669 на суму 93 825,00 грн. Крім того, позивачем нараховано відповідачу пеню за невиконання зобов`язання за договором поставки від 05.08.24 № 669 у відповідності до п. 7.2. вказаного договору у розмірі 23 507,66 грн. Посилаючись на приписи ЦК України та договір поставки від 05.08.24 № 669, позивач просив суд позов задовольнити.
Відповідач (його представник (ки) в судові засідання жодного разу не з`явився (лись), про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином відповідно до законодавства. Про причини такої неявки суд не повідомив (ли). 
Суд враховує, що відповідно до ст. 6 ГПК України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 5). Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою (ч. 7).
Отже, отримання процесуальних документів через підсистему "Електронний суд" є належним способом повідомлення для осіб, які в обов`язковому порядку мають зареєструвати електронний кабінет в системі ЄСІТС.
Ухвали суду від 21.01.26, 23.03.26 та від 21.04.26 по справі № 908/66/26 доставлені до електронного кабінету відповідача – 21.01.26 (16:30), 26.03.26 (18:54) та 24.04.26 (12:04), що підтверджуються відповідними довідками про доставку електронного листа. 
Судом також враховано, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі “Пономарьов проти України” від 03.04.08, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. 
Про хід розгляду справи відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України “Єдиний державний реєстр судових рішень”://reyestr.court.gov.ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України “Про доступ до судових рішень” № 3262-IV від 22.12.05 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.
Суд зазначає, що відповідно до пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.97, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У відповідності до ст. 42 ГПК України, учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтись в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Відзив на адресу суду від відповідача не надійшов ні у встановлений в ухвалі суду від 21.01.26 у справі № 908/66/26 процесуальний строк для подачі відзиву, ні пізніше, як і будь-яких клопотань чи заяв до суду від відповідача у цей строк та пізніше не надходило.
Згідно із ч. 9 ст. 165 ГПК України, у разі не надання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Більш того, неявка керівника (відповідача) чи уповноваженого (них) представника (ків) відповідача в судові засідання у цій справі не позбавляє права і обов`язку суд прийняти законне і обґрунтоване рішення у справі № 908/66/26 по суті спору протягом розумного строку визначеного чинним ГПК України. 
Слід також зазначити, що на переконання суду, в межах стадій судового процесу в цій справі подальше відкладення судових засідань судом з причин чергової (вих) неявки (вок) керівника (відповідача) чи уповноваженого (них) представника (ків) відповідача в судові засідання у справі може призвести до безпідставного затягування розгляду справи судом протягом розумного строку визначеного чинним ГПК України. 
За таких обставин, спір у справі підлягає вирішенню за наявними матеріалами.
З урахуванням дії режиму воєнного стану, повітряними тривогами в м. Запоріжжі, а також наявними випадками відключеннями будівлі суду від електропостачання, в Господарському суді Запорізької області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, з метою забезпечення учасників справи правом на належний судовий захист, справу розглянуто у розумні строки враховуючи вищевказані обставини та факти. 
При цьому, судом враховано, що:
- у відповідності до ст. 26 Закону України “Про правовий режим воєнного стану”, правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається; 
- станом на час прийняття та підписання процесуального рішення у цій справі по суті спору бойові дії ведуться на території Запорізької області, а не в місті Запоріжжя; 
- прийом документів Господарським судом Запорізької області здійснюється в паперовому та електронному вигляді; 
- сторони по справі користуючись правами визначеними ст. ст. 42, 46 ГПК України, вправі клопотати та подавати заяви у справі як в паперовому, так і в електронному вигляді. 
Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

05.08.24 між опорним закладом освіти “Випаснянський ліцей” Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (Покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (Постачальник) укладено договір поставки № 669 (Договір).
Відповідно до п. 1.1. договору, Постачальник приймає на себе зобов`язання передати Покупцю у власність товар, а саме паливно-мастильні матеріали, Дизпаливо, а Покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар, відповідно до ДК 021:2015 по коду 09130000-9 «Нафта та дистиляти»: код товару згідно з УКТ ЗЕД 2710124512 – Бензин А-92, код товару згідно з УКТ ЗЕД 2710194300 – Дизпаливо.
Згідно із п. 1.2. договору, Постачальник приймає на себе зобов`язання передати Покупцю у власність товари, а Покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар. Найменування товару: Бензин А-92, Дизпаливо.
Одиниця вимірювання: літр (п. 1.3. договору).
У відповідності до п. 1.4. договору, кількість вказано у специфікації (Додаток 1 до Договору), яка є невід`ємною частиною договору та згідно видаткових накладних на товар.
Пунктом 1.5. договору визначено, що відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання товару відповідно «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами» затв. постановою КМУ від 20.12.19 № 1442.
Згідно із п. 3.2. договору, загальна сума договору – 94 835,00 грн у т.ч. ПДВ: 15 805,83 грн. 
Відповідно до п. 4.1. та п. 4.2. договору, умови оплати: оплата товару здійснюється Покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника в день виписки рахунку-фактури та накладної на товар. Ціна 1 літру товару вказується в рахунку-фактурі та видаткової накладної і дійсна протягом дня їх виписки. Оплата товару здійснюється Покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на вказані в рахунку-фактурі реквізити Постачальника. Постачальник звільняється від своїх обов`язків стосовно партії товару оплата якої здійснена на інші реквізити. 
Строк поставки товару – до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки) (п. 5.1. договору).
Пунктом 5.2. договору визначено, що місце поставки (передачі) товарів:
- передача Покупцю товару за цим договором здійснюється на АЗС Постачальника шляхом заправки автомобілів Покупця при пред`явленні довіреними особами Покупця скретч-картки (п. 5.2.1.);
- скретч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скетч-картках вважаються виконаними, при цьому Постачальник не може передати Покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скетч-картці (п. 5.2.2.).
У відповідності до п. 5.3. договору, умови постачання товару – самовивезення. Покупець зобов`язується отримати товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі.
Згідно із п. 5.4. договору, Постачальник не несе відповідальності та звільняється від зобов`язань за договором, у разі неотримання Покупцем товару на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі.
Покупець зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати кошти за поставлені товари; приймати товар згідно умов даного договору (п. 6.1. договору). 
Пунктом 6.3. договору визначено, що Постачальник зобов`язаний: забезпечити поставку товарів у строки встановлені цим договором; забезпечити поставку товарів, якість яких відповідає умовам, установлених розділом 2 цього договору. 
Відповідно до п. 10.1. та п. 10.2. договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (за умови наявності печатки у сторони). Цей договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12.25, або на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування Указом Президента України. 
У відповідності до специфікації (Додаток № 1 до договору), Постачальник повинен поставити Покупцю Бензин А-95 у кількості 1 670 літрів на загальну суму 89 345,00 грн та Бензин А-92 у кількості 200 літрів на загальну суму 10 500,00 грн. Всього на 99 845,00 грн.
Згідно із видатковою накладною від 05.08.24 № 0010/0001720 позивач отримав від відповідача Бензин А-92 у кількості 1 670 літрів на загальну суму з ПДВ 84 335,00 грн та Дизпаливо у кількості 200 літрів на загальну суму з ПДВ 10 500,00 грн. Всього на 94 835,00 грн.
На виконання умов договору позивач, відповідно до платіжної інструкції від 09.09.24 № 213, провів оплату за товар (бензин, дизпаливо) перерахувавши на рахунок відповідача 94 835,00 грн з ПДВ.
Актами № 1 від 07.03.25, № 2 від 12.03.25 та № 3 від 25.03.25 складеними працівниками опорного закладу освіти «Випаснянський ліцей» Мологівської сільської ради про відмову у відпуску палива, зафіксовані факти відмови працівника АЗС "АВІАС" у видачі палива, у зв`язку з відсутністю дизпалива та бензину А-92.
10.11.25 позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу-претензію за вих. від 07.11.25 № 216 щодо виконання умов договору поставки від 05.08.24 № 669 з вимогою до відповідача негайно забезпечити можливість отримання оплаченого товару на АЗС: дизпаливо - 1650 літрів, бензин А-92: 200 літрів. У разі неможливості видати оплачений товар повернути Опорному закладу освіти «Випаснянський ліцей» Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області сплачені кошти в розмірі 93 825,00 грн, а саме: за дизельне паливо (1650 л) – 83 325,00 грн та бензин А-92 (200 л) – 10 500,00 грн.
Вказана вимога-претензія за вих. вих. від 07.11.25 № 216 отримана представником відповідача 11.11.25, про що свідчить кур`єрська накладна Кур`єрської служби доставки (КСД) за № 2238020.
Вимога-претензія позивача залишились без відповіді та задоволення. 
Неналежне виконання відповідачем зобов`язання щодо поставки товару за попередньо оплаченими скретч-картами у визначені договором спосіб та строк і, як наслідок, неповернення суми передплати, стало підставою для звернення позивача до суду з вимогами до відповідача за захистом своїх порушених прав та інтересів.
Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши наявні у матеріалах справи документи (докази), суд дійшов висновку про наступне. 
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2).
Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1). У разі посилання учасника справи на невчинення ін. учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. У справах про невиконання боржником умов договору оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, якщо таке порушення може мати наслідком припинення права користування земельною ділянкою, що зазначена в аграрній ноті як місце вирощування, збирання, виробництва, переробки, зберігання та/або утримання майбутньої сільськогосподарської продукції, особа, яка передала в користування боржника за аграрною нотою таку земельну ділянку, повинна надати суду докази здійснення нею заходів досудового врегулювання спору, передбачених Законом України «Про аграрні ноти» (ч. 2). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3).
Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2).
Згідно із ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1). Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (ч. 2).
Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).
Відповідно до ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1). Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2).
У відповідності до вимог ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 2). Суд надає оцінку (ч. 3) як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України) (в редакції чинній станом до 28.08.25), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України. 
Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.
Аналогічний припис містить ГК України (в редакції чинній станом до 28.08.25), частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб`єкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7). 
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 626, ст. 629 ЦК України). 
Спірні правовідносини сторін є господарськими та врегульовані укладеним між сторонами договором поставки від 05.08.24 № 669. 
За змістом ч. 1 ст. 265 ГК України (в редакції чинній станом до 28.08.25), за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
У відповідності до ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. 
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
За ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. 
Позивач свої зобов`язання за договором поставки від 05.08.24 № 669 виконав належним чином, перерахувавши відповідачу кошти за скретч-картки на суму 94 835,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 09.09.24 № 213.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.97 №1442 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно з якими торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та авто газозаправних пунктів (надалі - АЗС) (абзац 2 п. 3 Правил).
Згідно з п. 9 вказаних Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.
Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.08 № 281/171/578/155 затв. Інструкцію про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).
Згідно із п. 3 Інструкції, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.
Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами визначений у п.п. 10.3.3 Інструкції, а саме: форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона.
З огляду на викладене, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС.
Аналіз наявних в матеріалах справи документів свідчить, що відповідач свої зобов`язання щодо видачі товару за скретч-картками належним чином не виконав, вартість недопоставленого товару становить 93 825,00 грн.
Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України, у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його в установлений строк.
Визначене вказаною нормою матеріального права право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є, за своїм змістом, правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.
Тобто, виходячи з аналізу положень ст. 693 ЦК України, умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. 
Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі – формі позову.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.20 по справі № 918/631/19.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 
Аналіз наявних матеріалів справи свідчить, що відповідач не дотримався встановлених договором умов щодо передачі товару позивачеві в обумовленій кількості. Відтак, у нього виник обов`язок повернути суму грошових коштів, сплачених позивачем в якості попередньої оплати за товар, який не переданий відповідачем. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач попередню оплату в сумі 93 825,00 грн за договором не повернув. 
Доказів зворотнього матеріали справи не містять і суду не надано. 
Крім того, за порушення зобов`язання за вказаним вище в тексті цього рішення договором, позивач нарахував відповідачу 23 507,66 грн пені за загальний період з 07.03.25 по 26.12.25.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, стягнення неустойки.
Згідно із ст. ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 2. ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства
Верховний Суд України зазначив у постановах від 22.11.10 у справі № 14/80-09-2056 та від 20.12.10 у справі № 06/113-38, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені, штрафу, передбачених ч. 4 ст. 231 ГК України, можливо, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладенні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки за невиконання грошового зобов`язання. 
Отже, штрафні санкції у вигляді неустойки (штрафу, пені) застосовуються за допущене прострочення виконання не грошового зобов`язання, пов`язаного із обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій. 
Відповідно до пунктів 7.1, 7.2 Договору поставки від 05.08.24 № 669, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим Договором. За невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожний день прострочення. 
Судом встановлено, що відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання щодо повернення грошових коштів попередньої оплати за товар у сумі 93 825,00 грн.
Перевіривши за допомогою комп`ютерної юридичної інформаційно-пошукової системи “ЗАКОНОДАВСТВО” розрахунок пені, а також період його нарахування, судом визнано розрахунок позивача таким, що виконано вірно. А тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 23 507,66 грн пені.
Після отримання від позивача вимоги-претензії на виконання своїх зобов`язань відповідачем жодних дій не здійснено. Після пред`явлення позову у цій справі останній також не висловлював наміру вчинити дії по виконанню своїх зобов`язань, а тому суд визнає позовні вимоги про стягнення коштів, які отримані боржником, як оплату за паливо, яке фактично не було поставлено згідно договору поставки від 05.08.24 № 669 у розмірі 117 332,66 грн, а саме: 93 825,00 грн основної заборгованості та 23 507,66 грн пені обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно з вимогами ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 15, 24, 42, 46, 73, 74, 75, 76-79, 86, 123, 126, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити. 
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю “ІНКАМ ФІНАНС” (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11А, каб. 8, код ЄДРПОУ 40308189) на користь опорного закладу освіти “Випаснянський ліцей” Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (67752, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Випасне, вул. Кишинівська, буд. 83, код ЄДРПОУ 34254377, МФО 820172, розрахунковий рахунок: НОМЕР_1 ) – кошти, які отримані боржником, як оплату за паливо, яке фактично не було поставлено згідно договору поставки від 05.08.24 № 669 у розмірі 93 825 (дев`яносто три тисячі вісімсот двадцять п`ять) грн 00 коп., пені у розмірі 23 507 (двадцять три тисячі п`ятсот сім) грн 66 коп. та 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн 40 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України.

Повний текст рішення складено 29.06.2026.

Суддя В.Л. Корсун