П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/24707/24 Головуючий суддя 1-ої інстанції - Черняхович Ірина Едуардівна 
Суддя-доповідач - Гнап Д.Д. 
01 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючої судді: Гнап Д.Д. 
суддів: Яремчукa К.О.  Сушка О.О. , 

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.
I. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ І РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області щодо не проведення нарахування та виплати йому індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року, та за період з 01.03.2018 по 01.09.2019 із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - березень 2018 року;
- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року, та за період з 01.03.2018 по 01.09.2019 із застосуванням базового місяця для обчислення індексу споживчих цін - березень 2018 року, з урахуванням виплачених сум.
Рішенням суду першої інстанції позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018.
Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, з урахуванням для її обчислення місяця підвищення тарифної ставки (окладу) січня 2008 року.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що у період з 01.01.2016 по 28.02.2018 базовим місяцем для обчислення індексу споживчих цін при проведенні індексації грошового забезпечення позивача мав застосовуватись січень 2008 року, оскільки саме тоді відбулося підвищення посадових окладів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1294.

II. УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу та просить скасувати таке рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору. 
Апелянт стверджує, що діяв у межах фінансових ресурсів бюджету, а проведення індексації без відповідних асигнувань є порушенням бюджетної дисципліни.
Також відповідач наголошує на дискреційності повноважень уряду щодо визначення порядку індексації та вказує на пропуск позивачем тримісячного строку звернення до суду, встановленого статтею 233 Кодексу законів про працю України, оскільки позов подано після звільнення з великим проміжком часу.
Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

III. ВСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ОСОБА_1 до 01 серпня 2024 року проходив службу в органах ДСНС України та був звільнений за віком.
Матеріалами справи підтверджено, що в період з 01.01.2016 по 28.02.2018 відповідач не нараховував та не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення.
Останнє підвищення посадових окладів для відповідної категорії службовців до 2018 року відбулося у січні 2008 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294.
Наступне підвищення окладів відбулося лише з 01 березня 2018 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704.
Позивач вважає, що йому не в повному розмірі нараховувалася та виплачувалася індексація грошового забезпечення, тому звернувся до суду з цим позовом.

IV. ОЦІНКА ВИСНОВКІВ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ ТА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.
Відповідно до положень Закону України № 2011-XII грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації у порядку, визначеному законом. Правові та організаційні засади проведення індексації грошових доходів населення визначені Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-XII (далі Закон № 1282-XII) та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1078.
Аналіз положень Закону № 1282-XII та Порядку № 1078 дає підстави стверджувати, що об`єктом індексації є грошове забезпечення, яке не має разового характеру. 
Ключовим правовим питанням у цій справі є правильність визначення «базового місяця» для обчислення індексу споживчих цін у період з 01.01.2016 по 28.02.2018.
Відповідно до пунктів 5, 10 та 15 Порядку № 1078, базовим місяцем вважається виключно той місяць, у якому відбулося підвищення посадових окладів (тарифних ставок) за відповідною посадою. Колегія суддів наголошує на важливості розмежування складових грошового забезпечення: будь-яке збільшення доходу за рахунок надбавок, премій чи доплат, що не супроводжується зростанням саме посадового окладу, не змінює базовий місяць для проведення індексації.
Судом встановлено, що посадові оклади військовослужбовців були підвищені з 01.01.2008 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1294 та залишались незмінними до 01.03.2018 — дати набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 704, якою встановлено нові розміри посадових окладів.
Отже, для нарахування індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 базовим місяцем мав застосовуватись січень 2008 року. Оскільки відповідачем індексацію за вказаний період нараховано без урахування зазначеного базового місяця, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність таких дій та наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування наслідків пропуску строку звернення до суду. Колегія суддів враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 11.07.2024 у справі № 990/156/23, згідно з якими у спорах, пов`язаних із недотриманням законодавства про оплату праці, застосуванню підлягають приписи статті 233 КЗпП України, які мають пріоритет над частиною п`ятою статті 122 КАС України. 
Крім того, Верховний Суд у постанові від 29.10.2024 у справі № 460/25695/23, правову позицію якої підтримано постановою від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23, дійшов висновку, що зміни до статті 233 КЗпП України щодо тримісячного строку звернення до суду не підлягають застосуванню до правовідносин, які виникли до 19.07.2022. 
Оскільки спірні правовідносини щодо індексації грошового забезпечення охоплюють період з 01.01.2016 по 28.02.2018, тобто виникли до набрання чинності зазначеними змінами, позивач не був обмежений будь-яким строком звернення до суду з такими вимогами. Відтак доводи відповідача про пропуск строку звернення до суду є безпідставними.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

V. ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених дослідженими доказами.
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні у матеріалах справи докази та правильно застосував норми матеріального і процесуального права.
За таких обставин підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, передбачені статтею 317 КАС України, відсутні.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

V. ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а обґрунтованим рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених дослідженими доказами.
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні у матеріалах справи докази та правильно застосував норми матеріального і процесуального права.
За таких обставин підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, передбачені статтею 317 КАС України, відсутні.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Житомирській області залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 березня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає. 

Головуюча	 		Гнап Д.Д.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Яремчук К.О.    Сушко О.О.