Справа № 298/304/26 
Номер провадження 3/298/163/26 

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 червня 2026 року с-ще Великий Березний

Суддя Великоберезнянського районного суду Закарпатської області Ротмістренко О.В., розглянувши матеріали які надійшли з відділення поліції № 2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово непрацюючого, за ч. 5 ст. 126 та за ч. 3 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИЛА:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 622376 від 23.03.2026 23 березня 2026 року о 16:15 год. в с-щі Великий Березний по вулиці Шевченка водій громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: почервоніння очей, неприродно розширені зіниці, відсутність їх реакції на світло, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідала обстановці. На законну вимогу працівників поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`янніння у встановленому законом порядку у медичному закладі КНП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги м. Берегово» Закарпатської обласної ради водій – громадянин ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП. 
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 622357 від 23.03.2026 23 березня 2026 року о 16:15 год. в с-щі Великий Березний по вулиці Шевченка водій громадянин ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ 21099, д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування транспортними засобами. Правопорушення громадянином ОСОБА_1 вчинено повторно протягом року. Чим порушив вимоги п.2.1а Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 5 ст. 126 КУпАП. 
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Оскільки зазначені справи стосуються однієї і тієї ж особи та одночасно розглядаються одним і тим же органом, такі слід об`єднати в одне провадження.
ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав.
У рішенні від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
В силу положень ст. 268 КУпАП України присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. ст. 126, 130 КУпАП, не є обов`язковою.
Відтак суддя вважає, що справу може бути розглянуто.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 7 та ст. 245 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом та забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Адміністративним правопорушенням, в розумінні ч. 5 ст. 126 КУпАП є повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою четвертою цієї статті.
В ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями) (надалі ПДР).
Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Кодекс України про адміністративне правопорушення не містить норми, яка б визначала, що слід розуміти під поняттям «повторне вчинення адміністративного правопорушення».
В той же час зі змісту ст. 35 КУпАП убачається, що під повторним вчиненням адміністративного правопорушення слід розуміти повторне протягом року вчинення однорідного правопорушення, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.
Крім того, згідно з п. 3 розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» № 1395 від 07 листопада 2015 року визначено під повторністю правопорушення повторне вчинення протягом року адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями КУпАП та визначається за фактами винесених постанов у справах про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили (крім правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 130 КУпАП).
З наведеного вбачається, що для наявності такої кваліфікуючої ознаки, визначеної в ч. 5 ст. 126 КУпАП, як повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, особу вже має бути піддано адміністративному стягнення за вчинення однорідного правопорушення, у даному випадку адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.126 КУпАП.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні ним правопорушення, передбаченого за ч. 5ст. 126 КУпАП, підтверджується доказами, доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, а саме:
- витягом повідомлення з бази даних « Армор» про оформлення порушення ПДР за ч.1 ст. 122 КУпАП вчинене 23.03.2026.
- довідкою від 25.03.2026, в якій вказано, що відповідно до даних бази ІПНП громадянин ОСОБА_1 , посвідчення водія не отримував;
- витягом постанови з бази даних «Армор» про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №4459423 від 09.04.2025 складеною відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у сумі 3400 грн.; 
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №6892808 від 23.03.2026 складеною відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у сумі 340 грн.; 
- фотокопіями свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_2 ;
- фотокопією паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 . 
Суддя констатує, що зібрані у справі докази є взаємопов`язаними та такими, що узгоджуються між собою, та в сукупності підтверджують наявність обставин, що викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Дії ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 126 КУпАП кваліфіковано вірно.
Обставин, що виключають адміністративну відповідальність, визначені в ст. 17 КУпАП, не встановлено. Строки накладення адміністративних стягнень, передбачені в ст. 38 КУпАП, на момент розгляду справи не закінчились.
Диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП визначає склад правопорушення, який полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частина 2 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Диспозиція ч. 3 ст. 130 КУпАП визначає склад правопорушення, який полягає у дії передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів.
Згідно з п. 2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Дослідивши та оцінивши докази по справі, суддя встановила таке.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.
Згідно ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення.
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП поліцейським до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №622376 від 23.03.2026, додано наступні докази : 
- витяг повідомлення з бази даних « Армор» про оформлення порушення ПДР за ч.1 ст. 122 КУпАП вчинене 23.03.2026.
- копію постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №6892808 від 23.03.2026 складеною відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у сумі 340 грн.; 
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 23.03.2026, відповідно до якого огляд на наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 не проводився, у зв`язку з його відмовою від проходження такого;
- фотокопію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_2 ;
- фотокопію паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 ;
- довідку від 25.03.2026, в якій вказано, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 автомобіль марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував гр. ОСОБА_1 , належить громадянину ОСОБА_2 . 
- довідку від 25.03.2026, в якій вказано, що відповідно до даних бази ІПНП громадянин ОСОБА_1 , посвідчення водія не отримував;
- копію постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.07.2025, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Як ідеться у вказаній постанові, 09.04.2025 о 10:05 год. у Львівська область, Стрийський район, село Йосиповичі, вулиця Шевченка, 290, водій ОСОБА_1 керував автомобілем марки ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_3 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагують на світло, блідість обличчя, від проходження тесту на стан наркотичного сп`яніння в Стрийській ЦРЛ відмовився на місці зупинки транспортного засобу у встановленому законом порядку, чим порушив п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- відеозаписами із боді-камер поліцейських, які містяться на диску, долученому до протоколу про адміністративне правопорушення, з яких вбачається, що у зв`язку з виявленням працівниками поліції у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння, працівниками поліції неодноразово запропоновано йому пройти огляд на стан сп`яніння, однак від проходження такого огляду в добровільному порядку ОСОБА_1 відмовився;
Водночас суддя зауважує, що доказів того, що ОСОБА_1 двічі протягом року піддавався адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 130 КУпАП матеріали справи не містять.
Таким чином кваліфікація поліцейським дій ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 130 КУпАП не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки доказів того, що ОСОБА_1 двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, в матеріалах справи немає.
Водночас в Кодексі України про адміністративне правопорушення відсутні норми, яка б передбачала перекваліфікацію дій особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, тому вважаю, що у даному випадку необхідно застосувати аналогію закону, що регламентує подібні відносини у кримінальному процесуальному законодавстві виходячи з такого.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Конституційний Суд України у пункті 3.4 Рішення від 11.10.2011 N 10-рп/2011 зазначає, що з аналізу положень міжнародних актів, наведених у Рішенні, не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення».
У пункті 3.6 цього рішення Конституційний Суд України вказує, що відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним. У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України поширює певні гарантії кримінального процесу і на процес притягнення особи до адміністративної відповідальності.
В ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У пункті 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року (заява № 7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, справи про адміністративні правопорушення, враховуючи, зокрема, розмір та характер стягнень, для цілей статті 6 ЄКПЛ належать до справ із обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення.
Відтак, на дану категорію справ поширюються гарантії статті 6 ЄКПЛ.
Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути визнано винним у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення на підставі будь-якої дії чи бездіяльності, яка на час її вчинення не становила кримінального правопорушення, згідно з національним законом або міжнародним правом; також не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення.
З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
На підставі наведеного суддя дійшла висновку, що дії ОСОБА_1 в даній справі слід перекваліфікувати з ч. 3 ст. 130 КУпАП на ч. 2 ст. 130 КУпАП, а саме – повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою цієї статті, а саме – відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
При цьому суддя констатує, що перекваліфікація дій ОСОБА_1 не порушує його права та не погіршує його становище.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП доведена даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №622376 від 23.03.2026, в якому викладено суть правопорушення, з якою він ознайомлений та доданими до протоколу про адміністративне правопорушення доказами.
Обставин, що виключають адміністративну відповідальність, визначені в ст. 17 КУпАП, не встановлено. Строки накладення адміністративних стягнень, передбачені в ст. 38 КУпАП, на момент розгляду справи не закінчились.
Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Накладаючи адміністративне стягнення, суддя керується положеннями статті 23 КУпАП, відповідно до яких адміністративне стягнення є мірою відповідальності та застосовується з метою виховання особи, що вчинила адміністративне правопорушення, у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі та гідності інших громадян, до правил співжиття, запобігання вчинення нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Також відповідно до статті 33 КУпАП, враховує характер вчиненого, особу правопорушника та ступінь його вини, відсутність встановлених судом обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність ОСОБА_1 .
За таких обставин, зважаючи на ч. 2 ст. 36 КУпАП, суддя приходить до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого в санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років та без оплатного вилучення транспортного засобу.
Така міра покарання, на переконання судді, буде достатньою для виправлення ОСОБА_1 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень, та відповідатиме меті адміністративного стягнення, встановленого в ст. 23 КУпАП.
Відповідно до ч. 3 ст. 30 КУпАП, якщо особою, позбавленою права керування транспортним засобом, до закінчення строку дії такого стягнення вчинено нове адміністративне правопорушення, за яке застосовано стягнення у виді позбавлення права керування транспортним засобом, до стягнення за вчинення нового адміністративного правопорушення приєднується невідбута частина стягнення. При цьому загальний строк позбавлення права керування транспортним засобом може перевищувати гранично допустимий строк, передбачений частиною другою цієї статті.
Строк невідбутої частини стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами обчислюється судом з урахуванням положень ст. 294, ч. 2 ст. 317-1 КУпАП.
Враховуючи, що постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.07.2025 у справі № 456/2188/25, яка набрала законної сили 04.07.2025, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУПАП та накладено стягнення у виді 1 року позбавлення права керування Т3, суд вважає за необхідне приєднати до стягнення за цією постановою невідбуту частину стягнення, яка становить 3 місяці 10 днів на підставі ч. 3 ст. 30 КУпАП.
Відповідно до положень ст. 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З огляду на викладене з ОСОБА_1 слід стягнути судовий збір в сумі 665 гривень 60 копійок.
Керуючись ст. ст. 9, 33, 40-1, 283 285, 287 291 КУпАП, суддя
ПОСТАНОВИЛА:
Справу № 298/304/26 (провадження №3/298/163/26) про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 2 ст. 130 КУпАП та справу №298/305/26 (провадження №3/298/164/26) про адміністративне правопорушення, передбачене за ч. 5 ст. 126 КУпАП щодо ОСОБА_1 об`єднати в одне провадження.
Присвоїти об`єднаній справі про адміністративне правопорушення єдиний унікальний № 298/304/26 (провадження №3/298/163/26).
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП, та ч. 2 ст. 130 КУпАП, та в силу положень статті 36 КУпАП накласти на нього адміністративне стягнення у межах санкції ч. 5 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу.
До призначеного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, відповідно до ст. 30 КУпАП, приєднати невідбуту частину такого стягнення, призначеного постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04.07.2025 у справі № 456/2188/25, визначивши загальний строк позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортними засобами 5 (п`ять) років 3 (три) місяці 10 (десять) днів.
Стягнути з ОСОБА_1 у доход держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок, за кодом класифікації доходів бюджету 22030106 «Судовий збір»: отримувач коштів ГУК м.Києві/м.Київ/22030106; код за ЄРДПОУ 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001 код класифікації доходів бюджету: 22030106. 
Реквізити для сплати штрафу: отримувач ГУК у Закарпатській області/Закарпатська область/21081300 (ЄДРПОУ) 37975895, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), номер рахунку UA538999980313030149000007001, код класифікації доходів бюджету 210818300.
На постанову протягом десяти днів з дня її винесення може бути подано апеляційну скаргу до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд Закарпатської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців.
Роз`яснити, що відповідно до ст. 307 КУпАП, штраф має бути сплачений порушником не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніше як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ч. 1ст. 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.

Суддя Ротмістренко О.В.