ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2026 року
м. Харків
справа № 641/3417/24
провадження № 22-ц/818/2137/26
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Пилипчук Н.П.,
суддів – Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю., 
за участю секретаря – Муренченко С.А.,
учасники справи:
позивачка – ОСОБА_1 ,
відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-ЮА»,
третя особа – приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Краченко Н.С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-ЮА» на рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2025 року в складі судді Боговського Д.Є.

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-ЮА», третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Краченко Наталія Сергіївна про розірвання договору довічного утримання.
Позовна заява мотивована тим, що у 2018 році по телебаченню вона побачила рекламу, де пропонували людям похилого віку допомогу. Вона зателефонувала по вказаному номеру для з`ясування умов, які надаються самотнім людям, однак жодних домовленостей на той час не було досягнуто. Навесні 2019 року до неї прийшла ОСОБА_2 , яка представилась довіреною особою ТОВ «Пенсіон-ЮА», та запропонувала укласти договір довічного утримання, за умовами якого їй було обіцяно допомогу у догляді, придбання продуктів харчування, оформлення путівки в санаторій. 
05.03.2019 між сторонами укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом та за умовами якого ТОВ «Пенсіон-ЮА» зобов`язується довічно її утримувати, а саме забезпечувати грошовими ресурсами, на які остання самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами, одноразове утримання визначено в розмірі 10000,00 грн, щомісячне утримання було оцінено в 500,00 грн. Крім того, ТОВ «Пенсіон-ЮА» зобов`язався щомісячно оплачувати житлово-комунальні послуги на 1/2 частки квартири, організувати її поховання або компенсувати вартість ритуальних послуг особі, що здійснить поховання. Пунктом 7 даного договору зазначено, що грошове утримання буде щомісячно виплачуватися шляхом перерахування на банківський рахунок або готівкою під розписку. При цьому, окремо зазначено, що сума грошового щомісячного утримання підлягає індексації. 
Зазначила, що 05.03.2019 також укладено письмовий договір про надання соціальних послуг із Громадською організацією «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів «Пенсіон», який зі слів ОСОБА_2 є невід`ємною частиною договору довічного утримання. 
Вказала, що протягом перших двох місяців ОСОБА_2 телефонувала їй та цікавилась здоров`ям, згодом дзвінки припинились. 
У травні 2021 року вона звернулась до ТОВ «Пенсіон-ЮА» із проханням відремонтувати вікно на кухні, їй було обіцяно направити робітника, який виконає роботи за окрему плату, однак ремонт так і не був виконаний.
Навесні 2022 року у неї погіршилось самопочуття, вона не могла сама себе забезпечувати та звернулась до відповідача із проханням надати їй людину, яка буде їй допомагати, однак жодної реакції не було. 
Посилалася на те, у травні 2022 року їй перераховано лише 250 грн, обґрунтуванням зниження розміру утримання стало посилання на воєнний стан. Жодної іншої допомоги, окрім перерахування коштів поштовими переказами, відповідач з червня 2019 року не надавав, хоча однією із умов укладання договору довічного утримання був догляд за нею, оскільки вона є самотньою людиною. Крім того, з моменту укладення договору не здійснювалась індексація щомісячних платежів.
Вважала, що відповідачем умови договору довічного утримання, які були обумовлені під час його підписання, виконувались не в повному обсязі, не надавався догляд, в якому вона дуже потребувала через похилий вік та хвороби, не проводилася індексація щомісячних платежів, у травні 2022 року відповідач зменшив щомісячну суму оплати, після відключення стаціонарного телефону оплату за мобільний телефон встановив без її згоди, чим позбавив її можливості спілкуватися зі знайомими.
Просила розірвати договір довічного утримання, який був укладений 05.03.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «Пенсіон-ЮА», посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Краченко Н.С., повернувши сторони у початкове становище.
Рішенням Слобідського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволено, розірвано договір довічного утримання, укладений 05 березня 2019 року між ОСОБА_1 та Товариствам з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-ЮА», посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Кравченко Н.С.; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-ЮА» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду ТОВ «Пенсіон-ЮА» подало апеляційну скаргу, в якій просило рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що сторони погодили оскаржуваний договір виключно на умовах грошового забезпечення, тому будь-які вигляди догляду або сторонньої допомоги набувач по договору не зобов`язаний надавати відчужувачу. У випадку необхідності та на підставі заяви або звернення позивача ТОВ «Пенсіон-ЮА» може організувати надання догляду або іншої необхідної допомоги, однак від ОСОБА_1 ніколи не надходило жодної заяви, скарги або пропозиції щодо надання догляду, внесення змін до Договору, несплати індексації або оплати щомісячного грошового утримання не в повному обсязі. Доводи позивачки про те, що вона потребує догляду жодним доказом не підтверджується, а копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 15.02.2024 підтверджує, що позивач має хронічні захворювання. Таким чином, позивачем не було надано жодного доказу того, що позивач не здатна самостійно себе доглядати або потребує сторонньої допомоги. Крім того, позивач регулярно їздила на дачу в с.Високий і відповідач навіть компенсував їй вартість таксі. В січні 2019 року позивач зверталася до відповідача з приводу ремонту бачка в туалеті і їй було організовано та сплачено роботу майстра в сумі 250 грн. В січні 2021 року позивачу було забезпечено майстра, який полагодив кран на кухні. Тобто, всі додаткові прохання позивача ТОВ «Пенсіон-ЮА» виконує. З метою вирішення питання щодо можливості мирного врегулювання спору, представником відповідача було направлено на адресу позивачки відповідну заяву-пропозицію, однак ОСОБА_1 відмовилася навіть її розглядати та наполягала в судових засіданнях на розірванні договору. Відповідач сплачував індексацію як окремим платежем, так і разом з щомісячним грошовим утриманням та компенсацією по нарахуванням за житлово-комунальні послуги. Згідно п.7 договору несвоєчасна оплата індексації не є порушенням істотних умов договору. Позивачем не було надано жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу на підтвердження факту невиконання або неналежного виконання умов договору. Позиція позивача полягає в безпідставному односторонньому розірванні договору довічного утримання без компенсації витрат відповідача, які були понесені за весь час дії договору. Висновки суду взагалі не відповідають обставинам справи, є надуманими та ґрунтуються на усних поясненнях позивача. Судом взагалі не було зазначено про те, які саме умови договору довічного утримання ТОВ «Пенсіон-ЮА» не виконувало або виконувало неналежним чином, тобто підстави розірвання договору довічного утримання були вигадані судом на власний розсуд. Суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, в тому числі щодо стягнення з ТОВ «Пенсіон-ЮА» витрат на правову допомогу, про які сторона позивача взагалі не заявляла ані усно, ані письмово.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ТОВ «Пенсіон-ЮА» необхідно задовольнити, рішення суду – скасувати.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05.03.2019 ОСОБА_1 склала заяву приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Краченко Н.С., в якій просила посвідчити договір довічного утримання, предметом якого є частка у праві власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 між нею та ТОВ «Пенсіон-ЮА», крім іншого зазначила, що вона потребує матеріальної допомоги та утримання, але не бажає, щоб за нею здійснювався догляд чи допомога по дому. Також зазначила, що розуміє, що набувач(або його представник) за договором не буде здійснювати прибирання в квартирі, купувати їй продукти, ліки, одежу, готувати їжу тощо, а лише буде здійснювати її фінансове утримання згідно умов цього договору (а.с.88 т.1).
05.03.2019 між ОСОБА_1 та ТОВ «Пенсіон-ЮА», від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковбасинською С.В. від 19.11.2018 за реєстровим № 1692, укладено договр довічного утримання, за умовами якого ОСОБА_1 передає у власність, а набувач ТОВ «Пенсіон-ЮА» отримує у власність частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_2 та в замін чого ТОВ «Пенсіон-ЮА» зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням довічно на умовах цього договору. Відчужувана частка у праві власності на квартиру є особистою приватною власністю ОСОБА_1 та належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 14.04.2016 за реєстровим № 1175.
Відповідно до пункту 6 цього договору ТОВ «Пенсіон-ЮА» зобов`язується довічно утримувати ОСОБА_1 , тобто забезпечувати грошовими ресурсами, на які відчужувач самостійно буде забезпечувати себе харчуванням, одягом, лікарськими засобами тощо. Сторони домовились, що утримання оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 500,00 грн на місяць, які будуть щомісячно надаватися відчужувачу способом, вказаним в п.8 цього договору.
Крім вищезазначеної суми, набув зобов`язаний щомісячно оплачувати житлово-комунальні послуги за частку квартири у строки, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того, з ким вони укладені (набувачем чи відчужувачем). На вимогу відчужувача або виконавця житлово-комунальних послуг, набувач зобов`язаний укласти відповідний договір на надання житлово-комунальних послуг. У випадку оплати набувачем житлово-комунальних послуг відчужувач зобов`язується один раз на три місяці направляти на адресу набувача актуальні рахунки за спожиті житлово-комунальні послуги для перевірки надходжень по даним особовим рахункам. Сторони погодили, що за заявою відчужувача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися ним самостійно. В даному випадку набувач зобов`язаний до 20 числа включно кожного місяця, наступного за розрахунковим, перераховувати відчужувачеві способом, вказаним в п.7 цього договору, суму коштів необхідних для сплати житлово-комунальних платежів.
У випадку оплати самостійно відчужувачем житлово-комунальних послуг відчужувач зобов`язується один раз на три місяці направляти на адресу набувача актуальні рахунки за спожиті житлово-комунальні послуги для перевірки надходжень по даним особовим рахункам. До оплачуваних щомісячних витрат на житлово-комунальні послуги належать послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій – на частку по квитанції, що підлягає сплаті, вивіз ТПВ; плата за користування природнім газом: при без обліковому споживанні: за наявності газової плити та централізованого гарячого водопостачання – 3,3 куб. метра на місяць з розрахунку на 1 особу; за наявності газової плити в разі відсутності централізованого гарячого водопостачання та газового водонагрівача – 5,4 куб. метра на місяць з розрахунку на 1 особу; за наявності газової плити та газового водонагрівача – 10,5 куб. метрів на місяць з розрахунку на 1 особу. При облікованому споживанні (показання лічильника) – 14 куб. метрів на місяць; теплопостачання – на частки по квитанції; водопостачання (в обсязі: гаряча вода до 4 куб.м. з розрахунку на 1 особу, холодна вода до 4 куб.м з розрахунку на 1 особу); електроенергія в обсязі до 50 кВт год; абонентська плата за стаціонарний телефон (крім міжнародних, міжміських розмов та розмов з абонентами мобільного зв`язку) та радіоточку; послуги соціального пакету кабельного телебачення та оплата домофону. Якщо на момент укладення цього договору відчужувач не користувався якимось видом вищевказаних послуг, а згодом почав ними користуватись, він буде зобов`язаний протягом п`яти календарних днів повідомити про це набувача. У випадку зміни тарифів на вищевказані послуги відчужувач зобов`язаний письмово повідомити про це набувача протягом п`яти днів з дня отримання ним квитанцій з новими тарифами. У випадку несвоєчасного повідомлення відчужувачем про зміну тарифів, набувач не несе відповідальності за виникнення заборгованості по сплаті комунальних послуг.
У випадку виникнення у майбутньому потреби забезпечення відчужувача іншими видами матеріального забезпечення чи догляду, відчужувач самостійно, на свій розсуд, несе всі витрати на ці види забезпечення у межах грошового утримання, передбаченого договором довічного утримання, згідно обумовлених сум.
Набувач зобов`язується здійснити поховання відчужувача після його смерті або компенсувати вартість ритуальних послуг особі, які здійснила поховання, у разі неможливості здійснити поховання набувачем самостійно через поважні причини.
Відповідно до пункту 7 цього договору грошове утримання буде щомісячно виплачуватись, починаючи з моменту укладення цього договору до 20 числа поточного місяця на банківську картку, відкриту на ім`я відчужувача або поштовим переказом за адресою: АДРЕСА_3 , або готівкою на руки під розпискою. У випадку зміни способу отримання щомісячного грошового утримання чи банківських реквізитів, відчужувач зобов`язаний вчасно (за п`ятнадцять днів до сплати наступного платежу) в письмовій формі повідомити про це набувача за адресою: АДРЕСА_4 . Сума грошового щомісячного утримання підлягає індексації у порядку визначеному законом. Несвоєчасна сплата індексації не є порушенням істотних умов договору. 
Пунктом 8 цього договору передбачено, що одноразове грошове утримання визначено сторонами за спільною згодою у розмірі 10 000,00 грн, які відчужувач отримав повністю від представника набувача перед підписанням цього договору. Одноразове грошове утримання не підлягає перегляду та не індексується і надається відчужувачу для забезпечення себе всім необхідним для повноцінного життя.
Пунктом 9 цього договору передбачено, що відчужувач свідчить, що визначене сторонами щомісячне грошове утримання є достатнім для підтримання повноцінного та якісного життєвого рівня відчужувача та не потребуватиме подальшого перегляду сторонами умов договору.
Відповідно до пункту 12 цього договору істотними умовами договору вважатимуться вчасна оплата щомісячних платежів набувачем виключно в межах встановлених п.п.6,7 даного договору, і довічне право на проживання на всій площі у вказаній квартирі ОСОБА_1 . Разом з правом проживання в квартирі, відчужувач приймає на себе обов`язок її зберігання та підтримання в належному стані та оплату комунальних послуг спожитих ним/нею понад норму встановлену п.7 даного договору.
Згідно з пунктом 13 цього договору договір може бути розірваний за згодою сторін, а у випадку невиконання його істотних умов і відмови від добровільного розірвання однієї зі сторін – у судовому порядку. При розірванні договору у добровільному порядку відчужувач зобов`язаний повернути набувачу усі витрати, які набувач поніс при виконанні договору протягом його дії, згідно п.п.6-9,13 цього договору, а також усі фактичні витрати щодо підготовки та оформлення документів для укладення даного договору, в тому числі – сплата податків, зборів, послуг нотаріуса, які були понесені набувачем до/під час підписання даного договору.
Сторони підтверджують, що вони однаково розуміють значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на договорі. Встановлення дійсних намірів кожної із сторін правочину було здійснено нотаріусом за відсутності іншої сторони.
Договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Краченко Н.С. та зареєстрований в реєстрі за № 230 (а.с.10-12 т.1).
05.03.2019 між Громадською організацією «Центр допомоги та соціального захисту пенсіонерів «Пенсіон» та ОСОБА_1 укладено договір про надання соціальних послуг, предметом якого є те, що центр допомоги приймає на обслуговування отримувача соціальних послуг Деревецьку Н.І. та надає соціальні послуги відповідно до індивідуального плану надання соціальної послуги (а.с.14 т.1).
Відповідно до копії паспорту до договору довічного утримання, який розпочато 21.02.2019, ОСОБА_1 висловила свої побажання щодо здійснення поховання, ознайомилася з відомостями про кандидатуру набувача квартири, повідомила про стан здоров`я та лікувальний заклад, в якому відчужувач знаходиться на обліку (а.с.82-87 т.1).
Матеріали справи містять копії фіскальних чеків з ПАТ «Укрпошта» про грошові перекази на ім`я ОСОБА_1 , а саме: від 21.03.2019 в розмірі 419,35 грн, від 03.04.2019 – 500,00 грн, від 11.05.2019 – 500,00 грн, від 06.06.2019 – 986,00 грн, від 03.07.2019 – 500,00 грн, від 09.08.2019 – 500,00 грн, від 06.09.2019 – 943,00 грн, від 09.10.2019 – 780,00 грн, від 07.11.2019 – 950,00 грн, від 06.12.2019 – 1000,00 грн, від 10.01.2020 – 1200,00 грн, від 04.02.2020 – 1120,00 грн, від 05.03.2020 – 1635,00 грн, від 02.04.2020 – 1680,00 грн, від 08.05.2020 – 1680,00 грн, від 04.06.2020 – 910,00 грн, від 03.07.2020 – 733,00 грн, від 05.08.2020 – 811,00 грн, від 04.09.2020 – 870,00 грн, від 06.10.2020 – 837,00 грн, від 05.11.2020 – 845,00 грн, від 04.12.2020 – 790,00 грн, від 05.01.2021 – 790,00 грн, від 06.01.2021 – 570,00 грн, від 03.02.2021 – 1495,00 грн, від 03.03.2021 – 1495,00 грн, від 03.03.2021 – 30,00 грн, від 02.04.2021 – 1495,00 грн, від 06.05.2021 – 1320,00 грн, від 07.06.2021 – 1184,00 грн, від 05.07.2021 – 752,00 грн, від 03.08.2021 – 736,00 грн, від 03.09.2021 – 1012,00 грн, від 07.10.2021 – 1292,00 грн, від 04.11.2021 – 1176,00 грн, від 02.12.2021 – 1412,00 грн, від 06.01.2022 – 1417,00 грн, від 02.02.2022 – 2122,00 грн, від 03.03.2022 – 1503,00 грн, від 04.04.2022 – 500,00 грн, від 04.05.2022 – 500,00 грн, від 02.06.2022 – 500,00 грн, від 07.07.2022 – 500,00 грн, від 08.08.2022 – 500,00 грн, від 02.09.2022 – 500,00 грн, від 05.10.2022 – 500,00 грн, від 07.11.2022 – 500,00 грн, від 07.12.2022 – 500,00 грн, від 03.01.2023 – 500,00 грн, від 01.02.2023 – 670,00 грн, від 06.03.2023 – 500,00 грн, від 05.04.2023 – 500,00 грн, від 02.05.2023 – 500,00 грн, від 01.06.2023 – 500,00 грн, 03.07.2023 – 500,00 грн, від 01.08.2023 – 500,00 грн, від 01.09.2023 – 500,00 грн, від 02.10.2023 – 500,00 грн, від 31.10.2023 – 500,00 грн, від 01.12.2023 – 500,00 грн, від 02.01.2024 – 500,00 грн, від 01.02.2024 – 500,00 грн, від 01.03.2023 – 500,00 грн, 01.03.2024 – 25,00 грн, від 03.04.2024 – 500,00 грн, від 02.05.2024 – 500,00 грн, від 05.06.2024 – 500,00 грн, від 01.07.2024 – 500,00 грн, від 05.09.2024 – 500,00 грн, від 03.10.2024 – 500,00 грн, від 01.11.2024 – 500,00 грн, від 04.12.2024 – 500,00 грн, від 06.01.2025 – 500,00 грн, від 04.02.2025 – 500,00 грн (а.с.94-107,138,185-189 т.1).
Також матеріали справи містять квитанції про оплату комунальних послуг за квартиру АДРЕСА_2 за період з березня 2023 року по лютий 2025 року (а.с.109-146,190-203 т.1).
В суді першої інстанції були допитані свідки.
Свідок ОСОБА_3 повідомила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 і саме зі слів останньої їй відомо, що ТОВ «Пенсіон-ЮА» не належним чином здійснює догляд, оскільки ОСОБА_1 часто звертається до неї за допомогою.
Свідок ОСОБА_2 повідомила, що ОСОБА_1 вона знає особисто. Протягом тривалого часу вона разом із ОСОБА_1 спілкувалась, остання їй розповідала про своє життя, сімейний стан, стан здоров`я, та нарешті погодилась на укладення договору довічного утримання, обговоривши усі істотні його умови, які і були відображені в тексті договору. Жодних письмових звернень від ОСОБА_1 до неї не надходило з питань надання додаткової допомоги, окрім грошової, яка визначена договором.

Відповідно до частин 1 статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із частиною 1 статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Аналіз статті 744 ЦК України свідчить, що законодавець, передбачивши можливість визначення в договорі обов`язків як з утримання, так і догляду, розмежував указані поняття. Так, утримання характерне для зобов`язань майнового характеру, в той час як догляд, з-поміж іншого, може полягати в конкретних діях, турботі та опікуванні набувача над відчужувачем у силу його похилого віку та потребі в сторонній допомозі.
Згідно з частиною 1 статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.
За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.
Тлумачення пункту 1 частини 1 статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення грошовим утриманням, доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.
Відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року в справі № 644/1566/19, провадження № 61-5955св21).
Положення частини 1 статті 755 ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення статті 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору.
Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Порушення є істотним, якщо тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати у реальних збитках і (або) упущеної вигоди; її розмір, а також чи є істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати.
Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу повноважень суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини 2 статті 651 ЦК України.
Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору.
У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.
Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 9 грудня 2020 року у справі № 199/3846/19 (провадження № 61-11407св20).
Частиною 1 статті 756 ЦК України передбачено, що правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане.
З урахуванням зазначеної норми матеріального права, правовим наслідком розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв`язку з невиконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане. Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 754/11230/20.
Як встановлено судом, істотними умовами договору довічного утримання від 05.03.2019 сторони визначили: довічне право проживання відчужувача у квартирі та вчасну сплату щомісячних платежів в межах, встановлених пунктами 6,7 договору, тобто щомісячного грошового утримання у розмірі 500,00 грн та оплату комунальних послуг у визначених договором межах (пункт 12 договору).
Умови договору погоджені сторонами на власний розсуд, що відповідає принципу свободи договору, позивачка з ними погодилась, зокрема, в частині розміру щомісячного утримання, будь-яких заперечень не висловлювала. При посвідченні договору їй були детально роз`яснені всі його умови, що підтверджується змістом самого договору та відеозаписом.
У договорі довічного утримання обов`язки набувача є конкретно визначеними сторонами і обмежуються конкретно визначеними видами догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача та матеріальна вартість яких становить 500,00 грн на місяць з урахуванням індексації, а також оплату комунальних послуг зазначеного у договорі житлового приміщення у визначених ними межах.

Звернувшись до суду з позовом ОСОБА_1 обґрунтовувала підстави розірвання договору довічного утримання неналежним виконанням його умов, а саме: відсутність догляду, зокрема, прибирання, прання, готування їжі тощо, в подальшому зазначила про незгоду з розміром матеріального утримання, обумовленого в сумі 500,00 грн, а також те, що набувачем взагалі не проводилася індексація щомісячних платежів, у травні 2022 року відповідач зменшив щомісячну суму оплати, після відключення стаціонарного телефону оплату за мобільний телефон встановив без її згоди, чим позбавив її можливості спілкуватися зі знайомими.
Проте, в пункті 9 договору довічного утримання від 05.03.2019 сторони погодили, що визначене сторонами щомісячне грошове утримання у розмірі 500,00 грн є достатнім для підтримання повноцінного та життєвого рівня ОСОБА_1 та не потребуватиме подальшого перегляду сторонами умов договору.
Крім того, за умовами договору на відповідача не було покладено обов`язок щодо здійснення дій по утриманню позивачки, надання останній допомоги, догляду, а лише передбачено вчасна оплата щомісячних платежів та комунальних послуг і довічне право на проживання ОСОБА_1 у квартирі.
При цьому матеріали справи свідчать про своєчасну повну оплату відповідачем щомісячного грошового утримання в розмірі 500,00 грн з моменту укладення договору. Доказів зменшення відповідачем з 2022 року щомісячну суму оплати позивачка не надала.
Посилання ОСОБА_1 на те, що після відключення стаціонарного телефону відповідач оплату за мобільний телефон встановив без її згоди, чим позбавив її можливості спілкуватися зі знайомими, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки не підтверджуються матеріалами справи. Крім того, умовами оспорюваного договору не передбачено оплату набувачем послуг зв`язку мобільного телефону.
До доводів ОСОБА_1 про те, що набувачем взагалі не проводилася індексація щомісячних платежів, колегія суддів ставиться критично.
Так, загальна сума інфляції за період з 05.03.2019 по 31.12.2019 становить 12,55 грн, з 01.01.2020 по 31.12.2020 – 24,96 грн, з 01.01.2021 по 31.12.2021 – 50,08 грн, з 01.01.2022 по 31.12.2022 – 133,02 грн, з 01.01.2023 по 31.12.2023 – 25,42 грн, з 01.01.2024 по 24.05.2024 (звернення до суду) – 10,08 грн.
З копій фіскальних чеків з ПАТ «Укрпошта» про грошові перекази на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що відповідачем, крім іншого, 03.03.2021 сплачено 30,00 грн, 01.03.2024 – 25,00 грн.
При цьому, сторони самі домовилися, що несвоєчасна сплата індексації не є порушенням істотних умов договору.
Відтак несплата відповідачем індексації, нарахованої на грошове утримання, не може вважатися істотним порушенням ним умов договору довічного утримання, що значною мірою позбавляло відчужувача того, на що вона розраховувала при укладенні договору, а тому не є підставою для розірвання договору довічного утримання.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 755/5449/17, провадження № 61-48053 св 18, від 17 червня 2024 року у справі № 345/1359/22, провадження № 61-1736св23, від 19 березня 2025 року у справі № 761/16002/22, провадження № 61-7054св24.
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 зазначила, що з березня 2023 року відмовляється отримувати грошові перекази, оскільки вважає розмір матеріального забезпечення недостатнім, тобто позивачка свідомо відмовляється від прийняття виконання умов договору.
Таким чином, належних та допустимих доказів невиконання вказаного договору матеріали справи не містять та ОСОБА_1 їх не надала.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач забезпечує ОСОБА_1 згідно з обумовленими у договорі умовами, порушення або неналежне виконання яких стороною позивачки під час розгляду справи не доведено, а навпаки матеріали справи свідчать про належне виконання відповідачем умов договору, зокрема, наявні щомісячні грошові перекази, відсутня заборгованість з житлово-комунальних послуг.
Встановивши належне виконання відповідачем своїх обов`язків за договором довічного утримання, які є конкретно визначеними, а також недоведеність факту невиконання або неналежного виконання умов цього договору або порушення його істотних умов, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для розірвання вказаного правочину.
Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив обставини справи та наявні у справі докази, не надав їм належну оцінку, не з`ясував належним чином фактичні обставини справи щодо заявлених вимог і того, яка саме правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, що має суттєве значення для правильного вирішення спору.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). 
Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційну скаргу задоволено, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1453,44 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Пенсіон-ЮА».
Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-ЮА» - задовольнити.
Рішення Слобідського районного суду м. Харкова від 18 листопада 2025 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-ЮА», третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Краченко Наталія Сергіївна про розірвання договору довічного утримання – залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пенсіон-ЮА» судовий збір в розмірі 1453,44 грн за подачу апеляційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова