ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018, тел./факс (0432)55-80-00, (0432)55-80-06 E-mail: inbox@vn.arbitr.gov.ua 
___________________________________________________________________________

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

"10" червня 2026 р. Cправа № 902/9/26  

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Виноградського О. Є., за участю секретаря судового засідання Ганкіної А. Л., за участю:
прокурора – Моніч Л. В.,
представника позивача – Годованюк А. О. (в порядку самопредставництва),
представника відповідача – Щербатого А. І.,
третя особа-1 – Горенюк О. П., Дуднік В. С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Вінниці, в приміщенні Господарського суду Вінницької області справу № 902/9/26
за позовом: Керівника Тульчинської окружної прокуратури (місцезнаходження: вул. Ростислава Покиньчереди, буд. 14, м. Тульчин, Вінницька область, 23600, ідентифікаційний код юридичної особи: 02909909) в інтересах держави в особі Вінницької обласної військової (державної) адміністрації (місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 70, м. Вінниця, Вінницька область, 21050, ідентифікаційний код юридичної особи: 20089290) 
до: Томашпільської селищної ради (місцезнаходження: пл. Тараса Шевченка, 1, с-ще Томашпіль, Тульчинського району Вінницької області, 24200, ідентифікаційний код юридичної особи: 04326218) 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:
Вапнярська селищна рада (місцезнаходження: вул. Незалежності, буд. 140, с. Вапнярка, Тульчинський район, Вінницька область, 24240, ідентифікаційний код юридичної особи: 04325911)
Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової (державної) адміністрації (місцезнаходження: вул. Соборна, буд. 15 А, м. Вінниця, Вінницький район, Вінницька область, 21059, ідентифікаційний код юридичної особи: 43723537)
про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою  
В С Т А Н О В И В : 
05.01.2026 Керівник Тульчинської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом в інтересах держави в особі Вінницької обласної військової (державної) адміністрації Томашпільської селищної ради про усунення перешкоди власнику – державі в особі Вінницької обласної військової (державної) адміністрації (вул. Соборна, 70, м. Вінниця, код ЄДРПОУ 20089290) у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою історико-культурного призначення з кадастровим номером 0523981900:02:000:0781 шляхом:
- зобов`язання Томашпільської селищної ради (вул. Тараса Шевченка, 1, селище Томашпіль, Тульчинський район, Вінницька область, код ЄДРПОУ 04326218) повернути земельну ділянку історико-культурного призначення з кадастровим номером 0523981900:02:000:0781 площею 4,3625 га, державі в особі Вінницької обласної військової (державної адміністрації) (вул. Соборна, 70, м. Вінниця, код ЄДРПОУ 20089290);
- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0523981900:02:000:0781 площею 4,3625 га за Томашпільською селищною радою (код ЄДРПОУ 04326218).
В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на протиправну реєстрацію права комунальної власності за Томашпільською селищною радою на сформовану земельну ділянку історико-культурного призначення з кадастровим номером 0523981900:02:000:0781 площею 4,3625 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2450900105239) на підставі клопотання Томашпільського селищного голови відповідно до Закону України № 1423-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин».
Прокурор стверджує, що вказана земельна ділянка відноситься до земель історико-культурного призначення, є пам`яткою археології місцевого значення «Поселення трипільської культури», ІV-ІІІ тис. до н.е.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2025 справу розподілено судді Виноградському О. Є.
Ухвалою судді Господарського суду Вінницької області від 12.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Залучено до участі у господарській справі 902/9/26 у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Вапнярську селищну раду та Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової (державної) адміністрації.
13.01.2026 прокурор, позивач та відповідач отримали, надіслану їм через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, ухвалу про відкриття провадження у справі, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с.139 т.1).
14.01.2026 треті особи отримали, надіслану їм через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, ухвалу про відкриття провадження у справі, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с.139, 140 т.1).
27.01.2026 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.141-143 т.1).
У відзиві відповідач просить суд відмовити керівнику Тульчинської окружної прокуратури у задоволені позовної заяви про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою історико - культурного призначення в повному обсязі.
Відповідач зазначає, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 0523981900:02:000:0781 площею 4,3625 га, розташована на території с. Кислицьке Томашпільської селищної територіальної громади за межами населеного пункту та сформована, як земля історико-культурного призначення. Станом на момент набрання чинності Законом України № 1423-IX право державної власності на земельну ділянку не було зареєстроване за Вінницькою обласною державною адміністрацією або іншим уповноваженим органом. У 2021 році Томашпільська селищна рада здійснила державну реєстрацію права комунальної власності на спірну земельну ділянку відповідно до Закону № 1423-IX. 
Відповідач наголошує, що після реєстрації земельної ділянки цільове призначення ділянки не змінювалось; земельна ділянка не передавалась у користування чи оренду; жодні будівельні чи земляні роботи не здійснювались.
Відповідач стверджує, що не вчиняв жодних дій, які можуть кваліфікуватися як перешкоди у здійсненні права державної власності. Позивач не довів наявності у держави права, яке нібито порушене. Зокрема прокуратура не довела в позовній заяві наявного зареєстрованого права Вінницької обласної військової (державної) адміністрації на земельну ділянку кадастровий номер 0523981900:02:000:0781 площею 4,3625 га, в Реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. 
Посилаючись на статті 53, 54 Земельного кодексу України відповідач вказує, що землі історико-культурного призначення є окремою категорією земель. Закон не встановлює виключно державної форми власності для таких земель. Закон допускає перебування земель історико-культурного призначення у комунальній власності, за умови дотримання спеціального режиму їх використання, який відповідачем не порушувався. А отже, на момент переходу земельної ділянки, кадастровий номер 0523981900:02:000:0781 площею 4,3625 га, розташованої на території с. Кислицьке Томашпільської селищної територіальної громади за межами населеного пункту автоматично в комунальну власність, Томашпільській селищній раді не відомо було про наявність на цій земельній ділянці пам`ятки археології. 
27.01.2026 від третьої особи - Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної державної адміністрації (далі за текстом – «Третя особа-1») надійшли пояснення щодо позову (а.с.148-150 т.1).
З посиланням на матеріали справи Третя особа-1 зазначає, що розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 23 березня 2021 року № 225 «Про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування» комунальному виробничо-експлуатаційному підприємству «Вапнярка водоканал» надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення в постійне користування земельної ділянки орієнтовною площею 4,5 га за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення на території Томашпільської селищної ради Тульчинського району, за межами с. Кислицьке, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд технічної інфраструктури (виробництва та розподілення газу, постачання пари та гарячої води, збирання, очищення та розподілення води).
На підставі зазначеного розпорядження було розроблено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 4,3625 га з кадастровим номером 0523981900:02:000:0781, категорія земель: землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, цільове призначення: 11.04 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд технічної інфраструктури (виробництва та розподілення газу, постачання пари та гарячої води, збирання, очищення та розподілення води). 
Разом з тим Третя особа-1 відмовила у погодженні зазначеного проєкту землеустрою, оскільки в межах вищезазначеної земельної ділянки розташована пам`ятка археології місцевого значення «Поселення трипільської культури», IV-IІІ тис. до н.е, охоронний № 464, яка взята на облік рішенням виконкому Вінницької обласної ради народних депутатів від 17 лютого 1983 року № 96.
Пам`ятку археології паспортизовано 06.11.1980 та відповідно до паспорту пам`ятки поселення датоване IV-III тис. до н.е. Пам`ятка розташована: Вінницька області, Томашпільський район (нині Тульчинський район), с. Кислицьке, 1 км західніше села.
З посиланням на статті 1, 17, 18, 34 Закону України «Про охорону культурної спадщини» Третя особа-1 стверджує, що земельна ділянка, на якій розташована пам`ятка археології - «Поселення трипільської культури», IV-IІІ тис. до н.е, відноситься до земель історико-культурного призначення, яка може перебувати виключно у державній власності.
28.01.2026 від третьої особи – Вапнярської селищної ради (далі за тестом – «Третя особа-2») до суду надійшли пояснення щодо позову (а.с.154-157 т.1).
В своїх поясненнях Третя особа-2 заявляє про повну підтримку позовних вимог.
Так, третя особа-2 вказує, що реєстрація права комунальної власності Томашпільської селищної ради, була здійснена виключно на підставі проєкту землеустрою, який розроблявся на замовлення КВЕП «Вапнярка водоканал» Вапнярської селищної ради, на підставі розпорядження Вінницької ОВА № 225 від 23.03.2021р. «Про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у постійне користування», а не для потреб Томашпільської селищної ради та не на підставі її рішень.
Третя особа-2 звертає увагу суду на те, що твердження Томашпільської селищної ради про нібито отримання інформації щодо історико-культурного призначення земельної ділянки виключно з позову прокурора не відповідають дійсності.
На переконання третьої особи-2 ці доводи спростовуються тим, що у 2024 році Томашпільська селищна рада відмовила у затвердженні документації із землеустрою та передачі земельної ділянки у постійне користування КВЕП «Вапнярка водоканал», при цьому безпосередньо керувалася листом управління містобудування та архітектури, яким було підтверджено, що спірна земельна ділянка відноситься до земель історико-культурного призначення.
Отже, відповідач був обізнаний про правовий статус земельної ділянки задовго до звернення прокурора до суду, а наведені у відзиві твердження мають характер таких, що вводять суд в оману та спрямовані на уникнення відповідальності за незаконні дії.
Крім того, третя особа-2 зазначає, що Томашпільською селищною радою не приймалося жодного рішення, спрямованого на повернення спірної земельної ділянки у державну власність Вінницької обласної військової адміністрації.
Лист Томашпільської селищної ради, на який вона посилається у відзиві, не є рішенням органу місцевого самоврядування, не приймався у формі, передбаченій Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», та носить виключно інформаційний характер, а відтак не породжує жодних правових наслідків.
29.01.2026 від прокурора до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.165-169 т.1).
У відповіді прокурор, з посиланням на статті 53, 54-1 ЗК України та абзац третій частини першої статті 1, статтю 17, частину першу статті 34, стверджує, що законодавство безальтернативно визначає для пам`яток археології та земель, на яких розташовані та не вилучені у передбаченому законом порядку пам`ятки археології, єдину форму власності – державну, а у випадку, якщо така земельна ділянка не перебуває у державній власності, – остання підлягає обов`язковому вилученню або викупу.
03.02.2026 від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив (а.с.178, 179 т.1).
В запереченнях відповідач зазначає, що готовий передати земельну ділянку з кадастровим номером 0523981900:02:000:0781 площею 4,3625 га, розташовану на території с. Кислицьке Томашпільської селищної територіальної громади за межами населеного пункту в позасудовому порядку, передбаченому статтею 117 Земельного Кодексу України за зверненням Вінницької обласної військової адміністрації, про що окремим листом сповіщено Вінницьку обласну військову адміністрацію.
19.01.2026 за наслідками проведення підготовчого засідання Господарський суд Вінницької області постановив ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 18.03.2026 о 14:30 год.
З урахуванням пункту п`ятого частини шостої статі 242 ГПК України, 19.02.2026 учасники справи отримали, надіслану їм через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, копію ухвали про відкриття провадження у справі, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с. 197, 198 т.1).
В судових засіданнях 18.03.2026 та 15.04.2026 судом оголошувались перерви.
В судове засідання з`явились прокурор, представники позивача, відповідача, третьої особи-2.
Третя особа-1 повідомлена належним чином про дату, місце та час судового розгляду своїм правом на участь в судовому засіданні не скористалась, своїх представників в судове засідання не направила.
Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи. Зокрема, згідно із частиною третьою статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки. При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
У судовому засіданні прокурор, представник позивача та представник третьої особи-2 підтримали позов.
За наслідками розгляду справи, у судовому засіданні після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.
Після ухвалення судом рішення, у судовому засіданні 10.06.2026, оголошено вступну та резолютивну частину рішення, яка долучена до матеріалів справи.
Заслухавши пояснення прокурора, представника позивача, оцінивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд установив.
Відповідно до частини першої статті 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
За приписами частин першої, другої статті 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.
Відповідно до статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.
Згідно частини першої статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:
а) землі сільськогосподарського призначення;
б) землі житлової та громадської забудови;
в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;
г) землі оздоровчого призначення;
ґ) землі рекреаційного призначення;
д) землі історико-культурного призначення;
е) землі лісогосподарського призначення;
є) землі водного фонду;
ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення.
До земель історико-культурного призначення належать земельні ділянки, призначені для збереження та обслуговування пам`яток культурної спадщини, їх комплексів (ансамблів), історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій, охоронюваних археологічних територій, музеїв просто неба, меморіальних музеїв-садиб (частина перша статті 53 ЗК України).
З метою охорони культурної спадщини на використання земель у межах території пам`ятки культурної спадщини, історико-культурного заповідника, історико-культурної заповідної території, охоронюваної археологічної території, музею просто неба, меморіального музею-садиби, зон охорони, буферної зони, історичного ареалу населеного місця, території об`єкта культурної всесвітньої спадщини встановлюються обмеження відповідно до Закону України «Про охорону культурної спадщини» (частина перша статті 54-1 ЗК України).
Режим використання земель у межах території пам`ятки культурної спадщини, історико-культурного заповідника, історико-культурної заповідної території, охоронюваної археологічної території, музею просто неба, меморіального музею-садиби, зон охорони, історичного ареалу населеного місця, буферної зони, території об`єкта культурної всесвітньої спадщини визначається науково-проектною документацією у сфері охорони культурної спадщини, а до затвердження такої документації - Законом України «Про охорону культурної спадщини» (частина третя статті 54-1 ЗК України).
Перелік обставин, які є предметом доказування у справі
1. Перебування земельної ділянки з кадастровим номером 0523981900:02:000:0781 площею 4,3625 га в державній власності.
2. Протиправна реєстрація права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0523981900:02:000:0781 площею 4,3625 га за Томашпільською селищною радою та прийняття рішення на зміну її цільового призначення.
Щодо перебування земельної ділянки 0523981900:02:000:0781 площею 4,3625 га в державній власності
На підставі Клопотання Томашпільської селищної ради від 07.09.2021 за вих № 02-06-14/1538 (а.с. 85 т.1) Державним реєстратором прав на нерухоме майно Костревичем Андрієм Валентиновичем, Томашпільська селищна рада Вінницької області 09.09.2021 прийнято рішення № 60256426 про державну реєстрацію права власності, форма власності: комунальна на земельну ділянку, з кадастровим номером 0523981900:02:000:0781 за Томашпільскою селищною радою (а.с.86 т.1).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна (номер інформаційної довідки 458650781, дата формування 29.12.2025) право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0523981900:02:000:0781 площею 4,3625 га зареєстровано 07.09.2021 11:24:11 за Томашпільською селищною радою на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» (а.с.27 т.1).
02.10.2020 Комунальне виробничо-експлуатаційне підприємство «Вапнярка водоканал» звернулось до Голови Вінницької обласної державної адміністрації із заявою про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування КВЕП «Вапнярка водоканал» для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд технологічної інфраструктури (виробництва та розподілення газу), постачання пари та гарячої води, збирання очищення та розподілення води (КВЦПЗ – 11.04) орієнтовною площею 4,5 га за рахунок земель несільськогосподарського призначення державної власності на території Кислицького старостинського округу Томашпільського району Вінницької області за межами населеного округу (а.с.49, 50 т.1).
23.03.2021 розпорядженням Вінницької обласної державної адміністрації № 225 Комунальному виробничо-експлуатаційному підприємству «Вапнярка водоканал» надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення в постійне користування земельної ділянки орієнтовною площею 4,5 га за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики оборони та іншого призначення на території Томашпільської селищної ради Тульчинського району, за межами с. Кислицьке, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд технічної інфраструктури (виробництва та розподілення газу, постачання пари та гарячої води, збирання, очищення та розподілення води) (а.с.50 т.1).
На підставі розпорядженням Вінницької обласної державної адміністрації № 225 від 23.03.2021 на замовлення Комунальне виробничо-експлуатаційне підприємство «Вапнярка водоканал» Товариством з обмеженою відповідальністю «МК ПРОЕКТ+» в 2021 році розроблено Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування «для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд технічної інфраструктури (виробництва та розподілення газу, постачання пари та гарячої води, збирання, очищення та розподілення води» (а.с.45-82 т.1).
29.06.2021 Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної державної адміністрації, розглянувши лист ТОВ «МК ПРОЕКТ+» від 31 травня 2021 відмовило в погодженні проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд технічної інфраструктури (виробництва та розподілення газу, постачання пари та гарячої води, збирання, очищення та розподілення води) Комунальному виробничо-експлуатаційному підприємству «Вапнярка водоканал» (а.с.83 т.1).
В обґрунтування відмови Управлінням містобудування та архітектури Вінницької обласної державної заначено, що відповідно до наданих графічних матеріалів зазначена земельна ділянка площею 4,3625 га відноситься до земель історико-культурного призначення, є пам`яткою археології місцевого значення «Поселення трипільської культури», ІV-ІІ тис. до н.е, охоронний № 464, знаходиться 1 км. На захід від села Кислицьке Томашпільського району, взято на облік рішенням виконкому обласної ради народних депутатів від 17 лютого 1983року № 96.
Відповідно до ст.5 Закону України «Про охорону культурної спадщини» земляні роботи на вказаній території можуть проводитись тільки після отримання дозволу, наданого центральним органом виконавчої влади, ще реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини – Міністерства культури та інформаційної політики України після проведення необхідних археологічних досліджень.
Рішенням 61 чергової сесії 8 скликання Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 17.12.2024 відмовлено у затвердженні проєкту землеустрою КВЕН «Вапнярка водоканал» для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд технічної інфраструктури за межами с. Кислицьке, Тульчинського району Вінницької області. Підстава відмови – невідповідність місця розташування, земельна ділянка відноситься до земель історико-культурного призначення та є пам`яткою археології місцевого значення, яку взято на облік рішенням № 96 Вінницької обласної ради народних депутатів, охоронний номер 464.
28.01.2025 Тульчинська окружна прокуратура звернулась до Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації із запитом № 02.55/2-64 вих-25 про надання наступної інформації:
- на підставі яких документів земельна ділянка з кадастровим номером 0523981900:02:000:0781 площею 4,3625 га віднесено до категорії земель історико-культурного призначення (надати належним чином завірені їх копії):
- які об`єкти культурної спадщини розташовані на зазначених вище земельних ділянках (вказати назву, охоронний номер, за наявності надати належним чином завірені паспорти , облікові картки, охоронні договори);
- ким взято на облік (надати належним чином підтверджуючи документи) (а.с.28, 29 т.1).
У відповідь на запит від 28.01.2025 № 02.55/2-64 вих-25 Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації повідомила Тульчинській окружній прокуратурі, що об`єкт культурної спадщини – поселення трипільської культури знаходиться: Томашпільській район, с. Кислицьке, 1 км. на захід від села та; вид об`єкта культурної спадщини: археології місцевого значення; дата утворення: ІV-ІІІ тис. до н.е. та взято на облік Рішенням виконкому обласної ради народних депутатів від т17.02.1983 № 96; існуючий охоронний номер: 464 (а.с.30 т.1).
Згідно визначення термінів, наведених в статті 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини»:
об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;
пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.
Відповідно до статті 6 Закону УРСР «Про охорону і використання пам`яток історії і культури» до пам`яток історії та культури відповідно до статті 1 цього Закону належать пам`ятки археології – городища, кургани, залишки стародавніх поселень, укріплень, виробництв, каналів, шляхів, стародавні місця поховань, кам`яні скульптури наскельні зображення, старовинні предмети, ділянки історичного культурного шару стародавніх населених пунктів.
Виконавчі комітети обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів затверджують переліки пам`яток історії та культури місцевого значення (стаття 17), встановлюють зони їх охорони (стаття 29), а також вирішують інші питання в галузі охорони і використання пам`яток історії та культури, віднесені до їх відання законодавством Союза РСР і Української РСР (стаття 8 Закону УРСР «Про охорону і використання пам`яток історії і культури»).
17.02.83 Рішенням № 96 Виконавчого комітету Вінницької обласної ради народних депутатів, відповідно до Закону Союзу РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури» (ст. 7) взято під державну охорону пам`ятники археології, історії та мистецтва згідно з додатком (а.с.41 т.1).
Згідно додатку до вищевказаного рішення на території с. Кислицьке, 1 км. на захід розташована пам`ятка археології – Трипільське поселення ІV-ІІІ тис до н.е. (порядковий номер списку 464 (а.с.43 т.1).
Пам`ятку археології паспортизовано 06.11.1980. Відповідно до паспорту пам`ятки поселення датоване друга пол. IV - поч. ІІІ тис. до н.е. Пам`ятка розташована: Вінницька область, Томашпільській район, с.Кислицьке, 1 км. західніше села.
Поселення розташоване на правому схилі балки в 1 км. західніше села. Плаща 400 х 400 м. До паспорту пам`ятки складено схематичний план розміщення поселення в с.Кислицьке, Комаргородський с/с Томашпільській район Вінницька область (а.с.31-36 т.1).
Згідно запису від 30.06.2021 № 001 розділу І Поземельної книги щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0523981900:02:000:0781 цільове призначення земельної ділянки: категорія земель – землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, код виду цільового призначення – 11.04 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд технічної інфраструктури (виробництва та розподілення газу, постачання пари та гарячої води, збирання, очищення та розподілення води) (а.с.90 т.1).
Згідно запису від 10.09.2021 № 004 розділу 3 Поземельної книги щодо земельної ділянки з кадастровим номером 0523981900:02:000:0781 право власності на земельну ділянку 07.09.2021 зареєстровано за Томашпільською селищною радою (а.с.98 т.1).
Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про охорону культурної спадщини» археологічний вид об`єктів культурної спадщини - це рештки життєдіяльності людини (нерухомі об`єкти культурної спадщини: городища, кургани, залишки стародавніх поселень, стоянок, укріплень, військових таборів, виробництв, іригаційних споруд, шляхів, могильники, культові місця та споруди, їх залишки чи руїни, мегаліти, печери, наскельні зображення, ділянки історичного культурного шару, поля давніх битв, а також пов`язані з ними рухомі предмети), що містяться під земною поверхнею та під водою і є невідтворним джерелом інформації про зародження і розвиток цивілізації
Нерухомий об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який не може бути перенесений на інше місце без втрати його цінності з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду та збереження своєї автентичності (стаття 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини»).
Пам`ятка, крім пам`ятки археології, може перебувати у державній, комунальній або приватній власності. Суб`єкти права власності на пам`ятку визначаються згідно із законом (стаття 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини»).
Відповідно до пункту 3 Розділу X «Прикінцеві положення» Закону України «Про охорону культурної спадщини» об`єкти, включені до списків (переліків) пам`яток історії та культури відповідно до Закону Української РСР «Про охорону і використання пам`яток історії та культури», визнаються пам`ятками відповідно до цього Закону.
Пам`ятки археології зазвичай знаходяться безпосередньо у глибині земної поверхні, в зв`язку з чим нерозривно пов`язані з земельними ділянками, на яких вони розташовані. Правовий режим земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка археології, не має відрізнятися від правового режиму самої пам`ятки, яка згідно із Законом України «Про охорону культурної спадщини» не може перебувати в приватній чи комунальній власності.
Статтею 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» гарантовано право державної власності на пам`ятки археології. Відчуження з державної власності земельної ділянки, на якій розташовані пам`ятки археології, фактично унеможливлює здійснення державою права користування та розпорядження цими пам`ятками археології, у зв`язку з невіддільністю пам`ятки археології від земельної ділянки, на якій вона розташована.
У цьому висновку суд звертається до правової позиції, що викладена в Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.03.2025 у справі № 902/546/24.
Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі 927/1206/21 від 12.03.2024 частина перша статті 54 ЗК України, як і частина шоста статті 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» визначає правовий режим земельних ділянок, на яких розташовані пам`ятки археології. Проте, на відміну від частини шостої статті 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини», стаття 54 ЗК України стосується земельних ділянок, на яких розташовані або можуть бути розташовані об`єкти культурної спадщини, в тому числі і об`єкти археологічної спадщини. 
Тож стаття 54 ЗК України врегульовує правовий режим усіх ділянок такої категорії земель як землі історико-культурного призначення незалежно від виду пам`яток, які на них розташовані (пам`ятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби). Натомість приписи частини шостої статті 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» стосуються окремої підкатегорії із категорії земель історико-культурного призначення, а саме земельних ділянок, на яких розташовані пам`ятки археології, та запроваджують особливий правовий режим такої підкатегорії земель історико-культурного призначення, а також передбачають щодо них особливу охорону з боку держави.
Розташування пам`ятки археології – Трипільське поселення ІV-ІІІ тис до н.е. на земельній ділянці з кадастровим номером 0523981900:02:000:0781 площею 4,3625 га підтверджується схематичним планом розміщення поселення, доданого до Паспорту Трипільського поселення (а.с.35 т.1), листом Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації від 28.02.2025 № 07-15-256 (а.с.30 т.1), листом Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації від 29.06.2021 № 07-06-1342 (а.с.83 т.1), Рішенням 61 чергової сесії 8 скликання Томашпільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 17.12.2024 (а.с.84 т.1), листом Вінницької обласної військової адміністрації від 10.10.2025 № 01.01-67/8707 (а.с. 102 т.1).
Отже, суд погоджується з позицією прокурора, що земельна ділянка з кадастровим номером 0523981900:02:000:0781 площею 4,3625 на якій розташовано пам`ятка археології - Трипільське поселення ІV-ІІІ тис до н.е. перебуває у державній власності.
Щодо протиправної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0523981900:02:000:0781 площею 4,3625 га за Томашпільською селищною радою та прийняття рішення на зміну її цільового призначення
Відповідно до пункту 4 Розділу ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» у державній власності залишаються:
а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки:
на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності;
які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук;
які належать до земель оборони;
б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;
в) землі зон відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу, а також земель, які відповідно до закону віднесені до комунальної власності.
Відповідно до частини сьомої статті 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок погоджується у разі зміни цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, історико-культурного, лісогосподарського призначення, внаслідок якої земельні ділянки виводяться із складу таких категорій (крім зміни цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення для розміщення лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури, трубопроводів, інших лінійних комунікацій, для розгортання, експлуатації електронних комунікаційних мереж на таких земельних ділянках площею до 0,05 гектара), а також зміни цільового призначення земель, визначених пунктом "б" частини першої статті 150 цього Кодексу, - з Кабінетом Міністрів України.
В матеріалах справи відсутнє погодження Кабінету Міністрів України про зміну цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером 0523981900:02:000:0781 із земель історико-культурного призначення на землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.
Отже, реєстрація, права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0523981900:02:000:0781 площею 4,3625 га за Томашпільською селищною радою та прийняття рішення на зміну її цільового призначення є протиправним.
Щодо обраного прокурором способу захисту при зверненні до суду
За приписами частини першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:
1) визнання права;
2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право;
4) відновлення становища, яке існувало до порушення;
5) примусове виконання обов`язку в натурі;
6) зміна правовідношення;
7) припинення правовідношення;
8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;
9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;
10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (Постанови Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 2 липня 2019 року у справі № 48/340, від 19 травня 2020 року у справі №916/1608/18).
Предметом позову прокурора є матеріально-правова вимога про усунення перешкоди власнику – державі шляхом зобов`язання повернення земельної ділянки, тобто негаторний позов.
Негаторний позов - це вимога власника, який є володільцем майна (відновив володіння майном), до будь-якої особи про усунення перешкод (шляхом повернення майна, виселення, демонтажу самочинного будівництва тощо), які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, які можуть призвести до виникнення таких перешкод. Зазначений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.
Відповідно до частини першої статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У постанові Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 557/303/21 зазначено, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями, на яких розташовані пам`ятки археології (перехід до них права володіння цими землями), є неможливим. Розташування таких земель вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця. Тому зайняття земельної ділянки, на якій розташована пам`ятка археології, слід розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави. У такому разі позовну вимогу зобов`язати повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки.
З огляду на викладене, обставина реєстрації права власності за Томашпільською селищною радою не впливає на право належного власника - держави в особі позивача - звернутися з позовом, поданим на підставі статті 391 Цивільного кодексу України. Вказана норма передбачає можливість судового захисту шляхом усунення перешкод у здійсненні власником своїх прав щодо користування та розпорядження належним йому майном, у тому числі у випадках, коли право власності вже зареєстроване за іншими суб`єктами.
У такий спосіб заявлення позовних вимог про повернення земельної ділянки є належним способом захисту, що відповідає положенням статей 15, 16, 391 Цивільного кодексу України.
Щодо підстав представництва прокурором інтересів держави
22.08.2025 Керівник Тульчинської окружної прокуратури звернувся із запитом № 02.55-2691 вих-25 до Вінницької обласної військової адміністрації в якому повідомив, що з наданої Управлінням містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації інформації встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером 0523981900:02:000:0781 знаходиться пам`ятка археології місцевого значення «Поселення трипільської культури», ІV-ІІ тис. до н.е., охоронний номер 464, взято на облік рішенням виконкому обласної ради народних депутатів від 17.02.1983 № 96. 
Прокурор повідомляє, що право власності на вищевказану земельну ділянку зареєстровано 07.09.2021 за Томашпільською селищною радою на підставі ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин».
Оскільки діюче законодавство безальтернативно визначає для пам`яток археології та земель на яких розташовані та не вилучені у передбаченому законом порядку пам`ятки археології, єдину форму власності – державну, прокурор враховуючи, що Вінницька обласна військова адміністрація є належним суб`єктом владних повноважень, до компетенції якої віднесено повноваження по захисту інтересів держави, просить повідомити окружну прокуратуру про вжити заходи щодо усунення вказаних порушень і повернення земельної ділянки з кадастровим номером 0523981900:02:000:0781 у власність держави (а.с.100, 101 т.1).
10.10.2025 Вінницька обласна військова адміністрація направила Тульчинській окружній прокуратурі лист за № 01.01-67/8707 в якому повідомила, що у зв`язку з обмеженими бюджетними асигнуваннями для сплати судового збору, обласна військова адміністрація наразі не має можливості звернутися з позовною заявою до суду (а.с.102 т.1).
Листом від 07.11.2025 за № 02.55-3616 вих-25 Тульчинська окружна прокуратура повідомила Вінницьку обласну військову адміністрацію про прийняте рішення про представництво інтересів держави шляхом звернення до Господарського суду Вінницької області в інтересах держави в особі Вінницької обласної військової (державної) адміністрації до Томашпільської селищної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на стороні позивача Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації та Вапнярська селищна рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою історико-культурного призначення.
Відповідно до статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
В Рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 у справі № 1-1/99 Конституційний суд України зазначив, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
У визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами (частина третя статті 53 ГПУ України»).
Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини (частина третя статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).
Системне тлумачення статті 53 ГПК України й абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Конституційний Суд України зазначив, що поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади (абзац другий частини п`ятої Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99).
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, пункт 40; від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, пункт 8.37; від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, пункт 7.16; від 20.06.2023 у справі № 633/408/18, пункт 10.17; від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21, пункт 8.54; від 08.11.2023 у справі № 607/15052/16-ц, пункт 8.16, від 11.06.2024 у справі № 925/1133/18 пункт 71).
Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Зважаючи на докази, подані прокурором щодо підстав звернення з позовом в інтересах держави в особі визначеного прокурором позивача, суд вважає обґрунтованими підстави представництва прокурором інтересів держави в особі Вінницької обласної державної адміністрації у цій справі.
Відповідно до частини третьої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Проаналізувавши вищевказані норми права, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного окремого доказу, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги Керівника Тульчинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької обласної військової (державної) адміністрації до Томашпільської селищної ради підлягають задоволенню.
Відповідно до пункту другого частини першої статті 129 ГПК України судові витрати в частині сплати судового за подання позовної заяви покладаються на відповідача.
Керуючись статтями 74, 76– 80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Вінницької області,
У Х В А Л И В :
1. Позов Керівника Тульчинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Вінницької обласної військової (державної) адміністрації до Томашпільської селищної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Вапнярська селищна рада та Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової (державної) адміністрації про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою історико-культурного призначення шляхом зобов`язання повернути земельну ділянку та скасування державної реєстрації права комунальної власності задовольнити.
2. Усунути перешкоди власнику – державі в особі Вінницької обласної військової (державної) адміністрації (вул. Соборна, 70, м. Вінниця, код ЄДРПОУ 20089290) у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою історико-культурного призначення з кадастровим номером 0523981900:02:000:0781 шляхом:
- зобов`язання Томашпільської селищної ради (вул. Тараса Шевченка, 1, селище Томашпіль, Тульчинський район, Вінницька область, код ЄДРПОУ 04326218) повернути земельну ділянку історико-культурного призначення з кадастровим номером 0523981900:02:000:0781 площею 4,3625 га, державі в особі Вінницької обласної військової (державної) адміністрації (вул. Соборна, 70, м. Вінниця, код ЄДРПОУ 20089290);
- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 0523981900:02:000:0781 площею 4,3625 га за Томашпільською селищною радою (код ЄДРПОУ 04326218).
3. Стягнути з Томашпільської селищної ради (місцезнаходження: пл. Тараса Шевченка, 1, с-ще Томашпіль, Тульчинського району Вінницької області, 24200, ідентифікаційний код юридичної особи: 04326218) на користь Вінницької обласної прокуратури витрати зі сплатим судового збору в розмірі 6’ 056,00 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень.
4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
6. Згідно частини першої статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
7. Примірник рішення надіслати учасникам справи до електронних кабінетів у системі ЄСІТС, а також Тульчинській окружній прокуратурі на адресу електронної пошти: tulchyn@vin.gp.gov.ua.
Повне рішення складено 17 червня 2026 р.

Суддя Олег ВИНОГРАДСЬКИЙ  

віддрук. прим.:
1 - до справи
2 - Тульчинській окружній прокуратурі на адресу електронної пошти: tulchyn@vin.gp.gov.ua