Придніпровський районний суд м.Черкаси    

Справа № 711/3719/26
Провадження №2/711/2373/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
заочне

15 травня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого – судді Позарецької С.М.
при секретарі Буйновській А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
в с т а н о в и в:
Позивач  ОСОБА_1 звернулася у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до  ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.11.2013 між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському районі міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, про що вчинено актовий запис № 332 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .
Як зазначено, за час подружнього життя у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час проживають з нею та знаходяться на її утриманні.
У позовній заяві також вказано, що з часом стосунки між нею та відповідачем погіршилися, це призводило до сварок та напруженої психологічної обстановки в сім`ї, також це впливало негативно на розвиток та виховання дітей. В подальшому відбулося фактичне припинення між ними шлюбних відносин. На даний час вони не мешкають разом та не підтримують жодних відносин, не ведуть спільного господарства та мають роздільний бюджет.
Враховуючи викладене вище, вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їхніх дітей, тому підстави для застосування заходів примирення відсутні.
На підставі викладеного вище, позивач просить розірвати між нею та відповідачем шлюб, який зареєстрований 07.11.2013, актовий запис № 332, а також після розірвання шлюбу залишити їй прізвище – ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 15.04.2026 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечували. Крім того, сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.
Відповідач відзив на позов не подав.
У судове засідання позивач не з`явилася, хоча повідомлялася судом про місце, дату та час розгляду справи у встановленому законом порядку. Водночас, у матеріалах справи наявна письмова заява позивача від 09.04.2026 про розгляд справи без її участі. Заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Крім того, зазначила про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення у справі.
У судове засідання відповідач не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст.ст. 130, 131, 223 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано.
Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, який повідомлявся судом у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, а позивач, через свого представника, не заперечувала проти такого порядку розгляду справи.
Враховуючи думку позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 07.11.2013 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрували шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис № 332 від 07.11.2013 та видане свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 07.11.2013. Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка – ОСОБА_5 , дружини – ОСОБА_5 (а.с. 4).
Також встановлено, що за час перебування у цьому шлюбі в сторін народилися двоє дітей: дочка – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відомостями свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 09.01.2014, актовий запис № 16 від 09.01.2014 (а.с. 7), та дочка – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відомостями свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 12.10.2018, актовий запис № 1893 від 12.10.2018 (а.с. 8). Батьком дітей записаний відповідач. Як стверджує позивач, діти мешкають з нею та знаходяться на її утриманні, згода про місце проживання та виховання дітей між сторонами досягнута.
До того ж, судом на цей час не встановлено наявності спору щодо батьківства та про поділ спільного майна між сторонами. 
Суд враховує позицію позивача про можливість розірвання шлюбу, оскільки, як зазначено в позові, сторони разом як подружжя не проживають протягом тривалого часу, не мають спільного бюджету, спільне господарство ними не ведеться, намірів зберегти сім`ю позивач не має. Відповідачем вказані обставини не спростовані і заперечень не надійшло.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Згідно зі ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу (ч. 3 ст. 105 СК України).
Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Частиною другою ст. 112 СК України, встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Така ж позиція висловлена у п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, взаємні почуття між ними втрачені, їх згода на продовження шлюбу відсутня, тобто немає їх вільної і повної згоди на шлюб. Встановлено, що вони не проживають разом як подружжя та не підтримують сімейних відносин протягом тривалого часу, а також вони не пов`язані спільним побутом та бюджетом. Відповідач не надав заперечень щодо розірвання шлюбу та викладених позивачем обставин.
При дослідженні судом фактичних взаємовідносин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу, встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя та їх дітей, за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які у сторін відсутні.
Суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б спільним інтересам сторін, що має істотне значення.
Так, до початку розгляду справи по суті позивач не змінила предмет або підставу позову, не збільшила та не зменшила розмір позовних вимог, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів.
Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Позивач виявила бажання, після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем – « ОСОБА_5 », що не суперечить нормам чинного законодавства, а тому такі вимоги підлягають до задоволення.
Отже, враховуючи зазначене вище, суд вважає за необхідне позовні вимоги про розірвання шлюбу задовольнити в повному обсязі, оскільки намірів зберегти сім`ю сторони не мають, а тому підстав щодо надання терміну для примирення, не вбачається, і про це жодна із сторін не заявляли.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 265, 268, 273, 280-284 ЦПК України суд, -
в и р і ш и в:
Позовні вимоги задовольнити.
Розірвати шлюб, укладений 07.11.2013 (актовий запис № 332) між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ), який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище ОСОБА_5 .
Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 18.05.2026.

Головуючий суддя         С.М. Позарецька