Справа № 203/4811/26
Провадження № 3/0203/829/2026

ПОСТАНОВА
іменем України

19 червня 2026 року суддя Центрального районного суду міста Дніпра Черваньова Ю.М., розглянувши матеріали, що надійшли від Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області, про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.122 -4 КУпАП,-
ВСТАНОВИЛА:

25 квітня 2026 року в м. Дніпрі по вул. 128-ї Бригади Тероборони, біля електроопори №29 водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Nissan Tiida, державний номерний знак НОМЕР_1 , став учасником дорожньо-транспортної пригоди та залишив місце пригоди, до якої був причетний. 
У судовому засіданні ОСОБА_1 вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнав та подав письмові заперечення, які підтримав. Пояснив, що 25.04.2026 приблизно о 12 год. 40 хв. здійснював виїзд із паркувального місця біля автовокзалу, рухаючись заднім ходом. У цей самий час автомобіль Lincoln MKZ також здійснював рух заднім ходом. За словами ОСОБА_1 , перед початком маневру він переконався у безпечності руху, після чого почав рухатися. Під час виконання маневру він не почув жодного стороннього шуму, удару чи інших ознак, які могли б свідчити про зіткнення транспортних засобів, у зв`язку з чим не усвідомлював факту настання дорожньо-транспортної пригоди та продовжив рух. Наголосив, що умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди у нього не було.
Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що під час руху заднім ходом побачив, що в його бік заднім ходом рухається автомобіль Nissan, він зупинився, щоб уникнути зіткнення, а Nissan продовжив рух та сталось зіткнення, про що свідчив незначний поштовх його автомобіля. Після чого ОСОБА_3 поїхав з місця ДТП. Механічні пошкодження автомобіля Lincoln MKZ були незначними. Крім того, потерпілий зазначив, що з огляду на характер зіткнення не виключає можливості того, що водій ОСОБА_1 об`єктивно міг не почути момент контакту транспортних засобів. 
Вислухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов такого висновку.
Так, при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, повинен з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші факти, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 122-4 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Об`єктивна сторона зазначеного адміністративного правопорушення полягає у залишенні водієм місця дорожньо-транспортної пригоди всупереч вимогам Правил дорожнього руху, тоді як суб`єктивна сторона характеризується виною у формі умислу, тобто особа повинна усвідомлювати факт своєї причетності до дорожньо-транспортної пригоди, усвідомлювати обов`язок залишатися на місці пригоди та, незважаючи на це, умисно залишити її.
Відповідно до частини першої ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Отже, обов`язковою ознакою будь-якого адміністративного правопорушення є наявність вини особи. При цьому для кваліфікації дій за ст. 122-4 КУпАП підлягає встановленню, що водій усвідомлював факт настання дорожньо-транспортної пригоди, свою причетність до неї та, маючи реальну можливість виконати обов`язки, визначені Правилами дорожнього руху, умисно залишив місце пригоди.
Дослідженими у судовому засіданні доказами такі обставини не підтверджені.
Так, ОСОБА_1 послідовно пояснював, що під час здійснення маневру руху заднім ходом не почув жодного удару чи стороннього звуку, який би свідчив про зіткнення транспортних засобів, у зв`язку із чим не усвідомлював, що став учасником дорожньо-транспортної пригоди. Його пояснення є логічними, послідовними та не спростовані іншими належними і допустимими доказами.
Потерпілий ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердив, що зіткнення було незначним, відчувався лише слабкий поштовх, а механічні пошкодження транспортних засобів є мінімальними. Потерпілий також зазначив, що не виключає можливості того, що водій автомобіля Nissan Tiida міг об`єктивно не відчути момент зіткнення.
Таким чином, показання потерпілого не лише не спростовують доводи ОСОБА_1 , а навпаки, узгоджуються з ними та підтверджують незначний характер контакту між транспортними засобами, за якого водій міг не усвідомлювати факт настання дорожньо-транспортної пригоди.
Матеріали справи не містять жодного належного, допустимого та достатнього доказу, який би беззаперечно підтверджував, що ОСОБА_1 усвідомлював факт дорожньо-транспортної пригоди та, діючи умисно, залишив місце її вчинення. Сам по собі факт від`їзду транспортного засобу з місця події не може безумовно свідчити про наявність у водія умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, якщо не доведено, що він усвідомлював сам факт її настання.
Суд враховує, що відповідно до принципу презумпції невинуватості особа не може бути піддана заходам державного примусу за відсутності належних та достатніх доказів її вини. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
За таких обставин суд дійшов висновку, що органом, який склав протокол про адміністративне правопорушення, не доведено належними та допустимими доказами наявність у діях ОСОБА_1 суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУпАП, а саме умислу на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди.
Оскільки суб`єктивна сторона є обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення, її недоведеність свідчить про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 122-4 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.1 ч. 1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст.247, 283-284 КУпАП, суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  за ст.122-4 КУпАП закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає чинності після закінчення строку на її оскарження.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Скарга на постанову подається до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра.

Суддя Ю.М. Черваньова