МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 червня 2026 р.  	№ 400/12169/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу 

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 	

до відповідача	ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , 	

про	визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач) з вимогами:
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), яка полягає у наданні листом від 19.04.2025 №5356 неповної відповіді на запит ОСОБА_1 на інформацію від 31 березня 2025 року в частині вимог: - Повідомити, чи видавалось ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 06 травня 2024 року з штрихкодовим ідентифікатором *300120230680883100041*, згідно копії в додатку, - надано неповну інформацію, чим допущено протиправну бездіяльність;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) повну відповідь на запит на інформацію від 31 березня 2025 року, а саме - Повідомити, чи видавалось ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 06 травня 2024 року з штрихкодовим ідентифікатором *300120230680883100041*, згідно копії в додатку;
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), яка полягає у ненаданні відповіді на запит ОСОБА_1 на інформацію від 31 березня 2025 року в частині вимог: - Надати належним чином оформлені копії паперових матеріалів особової справи (картки) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ; надати належним чином оформлені копії паперових документів, на підставі яких 01.06.2005 року ОСОБА_1 , виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 за ст. 37 п. 6.6. ЗУ Про ВО та ВС; - Надати належним чином оформлені копії паперових документів, на підставі яких ІНФОРМАЦІЯ_2 видано ОСОБА_1 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 06 травня 2024 року з штрихкодовим ідентифікатором *300120230680883100041*, згідно копії в додатку, - вважаю, що відповідачем не надано відповідь на запит, чим допущено протиправну бездіяльність;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) відповідь на запит на інформацію від 31 березня 2025 року в частині вимог: Надати належним чином оформлені копії паперових матеріалів особової справи (картки) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ; - Надати належним чином оформлені копії паперових документів, на підставі яких 01.06.2005 року ОСОБА_1 , виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 за ст. 37 п. 6.6. ЗУ Про ВО та ВС; - Надати належним чином оформлені копії паперових документів, на підставі яких ІНФОРМАЦІЯ_2 видано ОСОБА_1 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 06 травня 2024 року з штрихкодовим ідентифікатором *300120230680883100041*, згідно копії в додатку.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що 31.03.2025 він надіслав на поштову адресу відповідача запит на інформацію. Відповідач, за твердженням позивача, дав неповну відповідь на запит. Також ненадано відповідь на запит в частині запиту., відповідь на який в частині не, чим порушено права позивача на інформацію. Як на правову підставу позову позивач послався на Закон України «Про доступ до публічної інформації».
Ухвалою суду від 17.11.2025 позовну заяву позивача залишено без руху та запропоновано позивачу усунути недоліки шляхом подання до Миколаївського окружного адміністративного суду документ про сплату судового збору в розмірі 968,96 грн.
24.11.2025 позивач подав заяву про усунення недоліків позовної заяви та квитанцію про сплату судового збору.
Ухвалою суду від 27.11.2025 відкрито провадження в адміністративній справі, визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено строк для подання сторонами заяв по суті.
Відповідач не погодився з позовом, у відзиві, зазначив, що вважає позовну заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню судом. Так, відповідач звертає увагу суду, що 29.01.2025 позивач вже направляв запит на інформацію, який був задоволений, відповідь надана листом № 2263 від 25.02.2025. Втім, не задовольнявшись розгорнутою відповіддю, позивач надіслав повторний запит до ІНФОРМАЦІЯ_5 , вхідний № 4659 від 02.04.2025 року, на який додатково до попередньо наданої інформації надано інформацію і роз`яснено питання, яке ставилось перед ІНФОРМАЦІЯ_6 , а саме які зазначені у відповіді, наданій позивачу 19.04.2025 року № 5356, яка є в матеріалах справи. Отже ІНФОРМАЦІЯ_6 уважно вивчив даний запит, а також перевіривши всі наявні документи надані заявником які с розпорядженні ІНФОРМАЦІЯ_6 , а також отримавши інформацію з АТС «Оберіг» надав вмотивовану відповідь запитувачу ОСОБА_1 . Отже, відповідач у задоволенні позову просить відмовити.
У відповіді на відзив позивач повторив свою позицію, викладену у першій заяві по суті.
Ухвалою від 07.05.2026 суд залишив позов без руху в частині вимог в зв`язку з тим, що після відкриття провадження у справі суд встановив порушення позивачем строку звернення до суду. Також, суд надав позивачу можливість подати заяву про поновлення строку звернення до суду.
Ухвалою від 18.05.2026 суд залишив позов без розгляду в частині таких вимог:
«Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), яка полягає у ненаданні відповіді на запит ОСОБА_1 на інформацію від 31 березня 2025 року в частині вимог: - Надати належним чином оформлені копії паперових матеріалів особової справи (картки) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ; надати належним чином оформлені копії паперових документів, на підставі яких 01.06.2005 року ОСОБА_1 , виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 за ст. 37 п. 6.6. ЗУ Про ВО та ВС; - Надати належним чином оформлені копії паперових документів, на підставі яких ІНФОРМАЦІЯ_2 видано ОСОБА_1 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 06 травня 2024 року з штрихкодовим ідентифікатором *300120230680883100041*, згідно копії в додатку, - вважаю, що відповідачем не надано відповідь на запит, чим допущено протиправну бездіяльність.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) відповідь на запит на інформацію від 31 березня 2025 року в частині вимог: надати належним чином оформлені копії паперових матеріалів особової справи (картки) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ; надати належним чином оформлені копії паперових документів, на підставі яких 01.06.2005 року ОСОБА_1 , виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 за ст. 37 п. 6.6. ЗУ Про ВО та ВС; надати належним чином оформлені копії паперових документів, на підставі яких ІНФОРМАЦІЯ_2 видано ОСОБА_1 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 06 травня 2024 року з штрихкодовим ідентифікатором *300120230680883100041*, згідно копії в додатку».
З заяв по суті та доданих до них доказів, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.
31.03.2025 ОСОБА_1 надіслав на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 листом з описом вкладення №5521400024802 запит на інформацію, в якому просив: 
- Надати належним чином оформлені копії паперових матеріалів особової справи (картки) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 ;
- Надати належним чином оформлені копії паперових документів, на підставі яких 01.06.2005 року ОСОБА_1 , виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 за ст. 37 п. 6.6. ЗУ Про ВО та ВС; 
- Повідомити, чи видавалось ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 06 травня 2024 року з штрихкодовим ідентифікатором *300120230680883100041*, згідно копії в додатку; 
- Надати належним чином оформлені копії паперових документів, на підставі яких ІНФОРМАЦІЯ_2 видано ОСОБА_1 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 06 травня 2024 року з штрихкодовим ідентифікатором *300120230680883100041*, згідно копії в додатку. 
02.04.2025 поштове відправлення №5521400024802 з запитом вручено адресату за довіреністю.
29.01.2025 запит зареєстровано відповідачем.
Відповідач листом № від 19.04.2025 №5356 повідомив позивача, що «відповідно до даних тимчасового посвідчення № НОМЕР_2 посадова особа, яка ідентифікувала Вас під ВІН кодом * НОМЕР_4 * є колишній начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 полковник ОСОБА_2 ».
З урахуванням ухвали про залишення без розгляду частини вимог, предметом розгляду в цій справі є оцінка дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо повноти відповіді від 19.04.2025 №5356 на запит від 31.03.2025 в такій частині: «Повідомити, чи видавалось ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 06 травня 2024 року з штрихкодовим ідентифікатором *300120230680883100041*, згідно копії в додатку»
Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Згідно абз. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження. Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.
Згідно ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом. Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.
Стаття 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначає, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Згідно п.3 ч.1 ст.3 Закону України «Про доступ до публічної інформації» право на доступ до публічної інформації гарантується максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації.
Пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Статтею 12 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:
1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;
2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;
3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:
1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;
2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;
3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;
4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них;
5) юридичні особи публічного права, державні/комунальні підприємства або державні/комунальні організації, що мають на меті одержання прибутку, господарські товариства, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді, - щодо інформації про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага їх керівника, заступника керівника, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради.
Частина 3 статті 23 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначає, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності розпорядників інформації до суду здійснюється відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України.
Статтею 16 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що запит, що пройшов реєстрацію в установленому розпорядником інформації порядку, обробляється відповідальними особами з питань доступу до публічної інформації.
Згідно ч.1, 2 статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Відповідно до частин 1 та 4 статті 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту. У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Застосовуючи ці приписи до обставин справи суд зазначає, що з аналізу запиту на інформацію від 31.03.2025 і відповіді на нього від 19.04.2025 суд встановив, що остання не містить інформації, яка була предметом запиту, а саме: чи видавалось ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 06 травня 2024 року з штрихкодовим ідентифікатором *300120230680883100041*, згідно копії в додатку.
Натомість, відповідач надав інформацію, щодо того, що «відповідно до даних тимчасового посвідчення № НОМЕР_2 посадова особа, яка ідентифікувала Вас під ВІН кодом * НОМЕР_4 * є колишній начальник ІНФОРМАЦІЯ_5 полковник ОСОБА_2 »
Отже, така відповідь не є належною.
При цьому, відповідач ні у відповіді, ні у відзиві не зазначив причини, з яких запитувана інформація не була надана у розпорядження позивача.
Відтак суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо надання відповіді на запит в неповному обсязі і задоволення позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд, керуючись ст. 139 КАС України, зазначає, що стягненню з відповідача підлягають витрати позивача на сплату судового збору за одну позовну вимогу (968,96 грн), яку задоволено судом.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн, та на правничу правову допомогу в розмір 42000,00 грн. 
Враховуючи, що частину вимог суд залишив без розгляду в зв`язку з порушенням позивачем строку звернення до суду, судовий збір, що підлягає стягненню на користь позивача, визначений пропорційно до задоволеної частини вимог, складає 484,48 грн.
Вирішуючи заяву щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу , суд враховує наступне.
Пунктом 1 ч.3 ст.132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема: витрати на професійну правничу допомогу.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Розглядаючи питання співмірності заявлених до стягнення судових витрат на правничу допомогу, Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми судових витрат, на відшкодування якої має право позивач, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц).
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Суд встановив, що професійна правнича допомога у цій справі надавалася позивачу адвокатом Кермач А.І. на підставі договору про надання правової допомоги від 16.10.2024, додаткової угоди до нього від 03.11.2025, якою, серед іншого, встановлено фіксований розмір гонорару.
Визначення розміру вартості послуг адвоката безпосередньо в договорі у фіксованій сумі також не виключає обов`язку подання суду детального опису, оскільки протилежна ситуація знову ж таки буде суперечити приписам ст. 134 КАС України. Зазначена вимога чинного законодавства пов`язана з тим, що розмір вартості послуг адвоката, визначений в договорі, що фактично є гонораром адвоката, та розмір суми, який підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, не є тотожними. Особа може сплатити адвокату в якості гонорару будь-яку фіксовану суму, але відшкодуванню за нормами КАС України підлягають лише ті витрати на професійну правничу допомогу, які доведені належними доказами, зокрема, безпосередньо договором про надання правової допомоги та детальним описом робіт (наданих послуг)
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява №31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
Проаналізувавши розрахунок вартості наданих адвокатом послуг, який міститься в акті виконаних робіт, суд вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу в суді не є співмірними по відношенню до складності справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а розмір заявлених витрат є завищений.
Так, предмет спору в цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних; обсяг і складність складених процесуальних документів також не є значними. Частина послуг, включених до актів, як то консультування, оформлення додаткової угоди тощо не входить до правничої допомоги по справі як такої. Також, суд звертає увагу, що жоден процесуальний документ не було подано до суду саме адвокатом, хоча відомості про таке подання містяться в акті. 
За наведених обставин, суд приходить висновку, що заявлена представником позивача до відшкодування сума витрат на правничу допомогу у 42000,00 грн є необґрунтованою, не відповідає реальності та необхідності таких витрат, розумності їх розміру, а стягнення з відповідача спірних витрат у вказаному розмірі становитиме надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу їх розподілу.
Відтак, як наслідок, з урахування критеріїв пропорційності, підставним є присудження на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в обсязі 1000,00 грн.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ВИРІШИВ:
1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) задовольнити повністю. 
2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), яка полягає у наданні листом від 19.04.2025 №5356 неповної відповіді на запит ОСОБА_1 на інформацію від 31 березня 2025 року в частині вимог: - Повідомити, чи видавалось ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 06 травня 2024 року з штрихкодовим ідентифікатором *300120230680883100041*, згідно копії в додатку.
3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), надати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) повну відповідь на запит на інформацію від 31 березня 2025 року, а саме: повідомити, чи видавалось ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 06 травня 2024 року з штрихкодовим ідентифікатором *300120230680883100041*, згідно копії в додатку.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484,48 (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 коп) грн, на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 (одна тисяча гривень) грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.Л. Дерев`янко