Справа №369/22908/25
Провадження №2/466/1520/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року Шевченківський районний суд м.Львова
в складі: головуючої судді Федорів О.П.,
з участю: секретаря судового засідання Заяць У.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, 

в с т а н о в и в:

Суть заяви
1. 02 грудня 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (ТОВ «Споживчий центр», позивач) подав через систему «Електронний суд» до Києво-Святошинського районного суду Київської області позовну заяву із вимогами до ОСОБА_1  ( ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 08 лютого 2025 року №08.02.2025-100000812 у розмірі 24 360,00 грнта витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн.
2.Позов обґрунтовувався тим, що ТОВ «Споживчий центр», як кредитодавець, та ОСОБА_1 , як позичальник, 08 лютого 2025 року уклали Кредитний договір (оферти) №08.02.2025-100000812. Відповідно до умов цього договору позичальнику 08 лютого 2025 року надано кредит у розмірі 12 000,00 грн на 168 днів з дати його надання; дата повернення (виплати) кредиту – 25 липня 2025 року; процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів (надалі – «чергові періоди»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту – 5% від суми Кредиту та дорівнює 300 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості – 600 грн у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Неустойка: 180,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
3.Представник позивача зазначив, що відповідач, отримавши кредитні кошти, не виконав свого обов`язку щодо своєчасного їх повернення, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 24 360 грн, з яких 12 000 грн - за тілом кредитом, 9 240 грн - за процентами, 3 120 грн неустойки. Просив суд стягнути відповідну заборгованість з відповідача на користь позивача.

Процесуальні рішення та позиції сторін
4.Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 грудня 2025 року цивільну справу направлено за територіальною підсудністю до Шевченківського районного суду м. Львова, оскільки встановлено, що відповідач зареєстрований на території цього району.
5.19 січня 2026 року справа надійшла до Шевченківського району міста Львова.
6.20 січня 2026 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
7.13 квітня 2026 року представниця відповідача подала відзив на позовну заяву. У відзиві зазначила, що надана копія кредитного договору не містить кваліфікованого електронного підпису (КЕП) уповноваженої особи позивача з кваліфікованою електронною позначкою часу, що унеможливлює перевірку цілісності та автентичності документа, а позивач не представив належних та допустимих доказів укладення між сторонами кредитного договору. Як доказ видачі кредиту Позивач надає лист (довідку) №313-2111 від 21 листопада 2025 року від сторонньої організації – ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (iPay.ua). Проте вказаний документ згенеровано сторонньою платіжною системою і він не є первинним бухгалтерським документом позивача (ТОВ «Споживчий центр») у розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з Договором, кредитодавець надає кредит шляхом перерахування коштів на рахунок споживача. У договорі не міститься жодних положень про можливість перерахування коштів через сторонні платіжні установи. Довідка від третьої особи не є первинним бухгалтерським документом у розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Вказала на те, що навіть якби, відповідач і підписав такий договір, то сам факт підписання кредитного договору сторонами не є фактом надання коштів за таким договором. Підписання такого договору є лише правовою підставою для надання коштів. Факт отримання коштів позичальником має підтверджуватися відповідними фінансовими документами. Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які допустимі докази, які підтверджують факт отримання Відповідачем від Позивача кредитних коштів, момент (час, місце, дату) їх видачі, спосіб видачі, періоду часу протягом якого та в якій частці здійснювалась виплата коштів відповідачу, рух коштів по рахунку. Крім того, за твердженням представниці відповідача, позивач у даній справі не надав доказів, які підтверджують, що саме ці умови та правила надання фінансових послуг відповідач та ознайомився і погодився з ними. Додатково вказала на те, що позивач безпідставно нарахував неустойку в розмірі 3120 грн під час дії воєнного стану. Просила відмовити у задоволенні позову.
8.21 квітня 2026 року представниця позивача подала відповідь на відзив. Заперечуючи проти аргументів протилежної сторони, вказала на те, що між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом: 1) отримання/ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії); 2) подання відповідачем Заявки кредитного договору (кредитної лінії); 3) надсилання відповідачем Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору (кредитної лінії). Спірний кредитний договір було укладено у електронній формі, що відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової. Зазначила також, що стороною позивача (Кредитодавця) документи, що складають Кредитний договір підписувались електронним підписом. Стороною відповідача документи, що складають Кредитний договір, підписувались за допомогою одноразового ідентифікатора, який було надіслано у смс-повідомленні на номер, вказаний останнім, як фінансовий. Саме його було використано відповідачем для підписання Кредитного договору. Відповідач не заперечує, що відповідний засіб зв`язку належить йому, або що на час укладення спірних договорів він втратив вказаний засіб зв`язку, що може бути підтверджено відповідними засобами доказування. Відповідач, підписанням договору, підтвердив факт ознайомлення зі змістом кредитного договору та погодився на відповідні умови кредитування. Також, відповідачем не було надано відомостей щодо оскарження умов кредитного договору у судовому порядку. Позивачем було перераховано кошти на картковий рахунок відповідача за допомогою інтернет-еквайрингу. Згідно з договором про надання послуг еквайрингу, порядок здійснення платіжної операції відбувався за допомогою інформаційного обміну електронними повідомленнями між програмно-технічними комплексами позивача та надавачем послуг еквайрингу, в свою чергу, відповідні повідомлення не є платіжними інструкціями в розумінні закону України “Про платіжні послуги”. Отже, позивач надав на підтвердження доказ видачі кредитних коштів, що є первинним платіжним документом у розумінні Закону України «Про платіжні послуги», оскільки містить усі відомості щодо платіжної операції у відповідності вищезазначеного закону, а відтак – належним та допустимим доказом видачі коштів відповідачу. Такі докази, як повний номер платіжної картки відповідача, банківські виписки з рахунку відповідача або інші документи, що підтверджують рух коштів по рахунку фізичної особи в банківській установі тощо у позивача відсутні та не можуть бути ним отримані, оскільки позивач не є банківською установою у розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», не здійснює відкриття чи обслуговування рахунків фізичних осіб та не має правового доступу до інформації про рух коштів за банківськими рахунками клієнтів.
Представник позивача також вказала на те, що відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору. При цьому, під час формування довідки про заборгованість та суми позовної вимоги було враховано факт оплати та змінено суму заборгованості. Крім того, відповідно до умов кредитного договору, з відповідачем був укладений саме споживчий кредитний договір, тобто у кредит були отримані гроші для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. а тому в цьому випадку мають застосовуватись саме норми ЗУ "Про споживче кредитування". Зважаючи на викладене, на думку представниці позивача, неустойка за прострочення відповідачем виконання зобов`язання є правомірною та підлягає стягненню.
9.Представник позивача в судове засідання не з`явилась, у відповіді на відзив просила проводити розгляд справи без її участі.
10.Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились. У відзиві представник відповідача просила проводити розгляд справи без участі сторони відповідача. 
11.З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження
12.08 лютого 2025 року ОСОБА_1 шляхом використання електронного одноразового ідентифікатора підписав заявку кредитного договору №08.02.2025-100000812 від 08 лютого 2025 року (а.с. 16-18).
13.Згідно з умовами заявки цей електронний кредитний договір, частиною якого є заявка, укладається у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Ця заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою Позичальник ознайомився 09 лютого 2025 року за цим посиланням https://sgroshi.com.ua /ua/informaciya-o-kompanii згідно ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію». Відповідно до умов кредитного договору №08.02.2025-100000812 від 08 лютого 2025 року Позичальнику надається Кредит на наступних умовах: 1. Дата надання/видачі кредиту - 08/02/2025. 2. Сума Кредиту: 12 000 грн 00 коп. 3. Строк, на який надається Кредит - 168 днів з дати його надання. 4. Дата повернення (виплати) кредиту – 25.07.2025. 6. Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів (надалі – «чергові періоди»). Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 7. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. 8. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту – 5% від суми Кредиту та дорівнює 600 грн 00 коп. 9. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості (надалі – «Комісія за обслуговування», «Комісія») – 600 грн у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. 17. Неустойка: 180 грн 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
14.Відповідно до цієї заявки реквізити належного Позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів Позичальнику за даним та наступними договорами: 5366-39XX-XXXX-5565.
15.Пунктами 8, 9 Заявки передбачено, що комісія, пов`язана з наданням Кредиту (надалі – "Комісія за надання", "Комісія"; економічна сутність – плата за надання Кредиту) – 5% від суми Кредиту та дорівнює 600 грн. 00 коп. Комісія розраховується шляхом множення суми Кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні. Нараховується Кредитором та обліковується в день видачі кредиту, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості (надалі – "Комісія за обслуговування", "Комісія") – 600 грн. у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів. Комісія за обслуговування встановлюється (економічна сутність) за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет як віддалено, так і на відділеннях, забезпечення інформування про дати сплати чергового платежу, консультаційні послуги, інші послуги, які прямо не вказані в даному пункті, однак, надання яких забезпечено Кредитодавцем та пов`язане з обслуговуванням кредитної заборгованості. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства, зокрема, за надання один раз на місяць на вимогу споживача інформації про споживчий кредит.
16.Частиною кредитного договору №08.02.2025-100000812 від 08 лютого 2025 року є також Пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта) від 08 лютого 2025 року (а.с. 13-16), Відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №08.02.2025-100000812 (кредитної лінії) від 08 лютого 2025 року (а.с. 17-18), Інформаційне повідомлення позичальника ОСОБА_1 (а.с. 19). 
17.Усі досліджені документи підписані одноразовим ідентифікатором, відправленим на номер телефону НОМЕР_1 .
18.Листом Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення» від 21 листопада 2025 року Вих. №313-2111 підтверджується, що 08 лютого 2025 року здійснено транзакцію в системі iPay.ua та успішно перераховано кошти на платіжну картку номер НОМЕР_2 на суму 12 000 грн; призначення платежу: видача за договором кредиту  №08.02.2025-100000812 (а.с. 20).
19.Відповідно до наданої представником позивача довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором, заборгованість відповідача перед позивачем за договором №08.02.2025-100000812 від 08 лютого 2025 року становить 24 360 грн та складається з: 12 000 грн – основний борг, 9 240 грн – проценти, 3 120 грн неустойки. Проценти нараховані за період з 08лютого 2025 року по 25 липня 2025 року (а.с. 21).
20.На виконання ухвали суду про витребування доказів, представниця позивача надала детальний розрахунок заборгованості (а.с.125-129), згідно з яким за період з 08 лютого 2025 року до 16 травня 2025 року включно за договором нараховувались відсотки за ставкою 1% в день (120 грн в день), з 17 травня 2025 року до 25 липня 2025 року включно за договором нараховувались відсотки за ставкою 0,50% в день (60 грн в день).
Суми платежу, здійснені відповідачем за договором: 21 лютого 2025 року на суму 2 280 грн, 08 березня 2025 року на суму 3 000 грн, 01 квітня 2025 року на суму 1 500 грн, 03 квітня 2025 року на суму 1 000 грн, 06 квітня 2025 року на суму 2 500 грн, 11 квітня 2025 року на суму 1 000 грн, 12 квітня 2025 року на суму 720 грн.
Крім того, відображено нарахування штрафів протягом строку дії договору у загальному розмірі 6 000 грн: по 180 грн щодня за 08 березня, 22 березня – 03 квітня, 05 квітня, 06 квітня, 19 квітня – 05 травня 2025 року, та 60 грн 06 травня 2025 року. 
Також нарахована комісія у розмірі 600 грн 08 травня, 22 лютого, 08 березня, 22 березня 2025 року. 

Норми права, що підлягають застосуванню
21.Згідно зі статтею 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
22.Частиною першою статті 205 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
23.Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
24.Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 Цивільного кодексу України).
25.Абзацом другим частини другої статті 639 Цивільного кодексу України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.
26.Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
27.Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
28.Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. У разі якщо зазначені у частині першій цієї статті договори укладаються щодо фінансових послуг, такі договори укладаються відповідно до вимог, встановлених Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії».
29.Договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (частина перша статті 14 Закону України «Про споживче кредитування»).
30.Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
31.При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
32.Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
33.Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
34.Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
35.За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
36.Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
37.Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди у сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
38.Укладення договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
39.В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
40.Частиною четвертою статті 14 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції.
41.Згідно зі статтею 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» електронна ідентифікація - це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. При цьому ідентифікаційні дані особи - це унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. А сама процедура ідентифікації особи є використанням ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи.
42.Згідно з статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.
43.Частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
44.Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
45.Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
46.Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 Цивільного кодексу України).
47.Частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
48.Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
49.Згідно із частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України, норми якої в силу частини другої статті 1054 Цивільного кодексу України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
50.Із положень статті 546 Цивільного кодексу України слідує, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
51.Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.
52.Абзацом другом пункту 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Оцінка та мотиви суду
53.Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 Цивільного процесуального кодексу України).
54.Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
55.Частиною шостою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
56.Згідно із частиною першою статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
57.Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 Цивільного процесуального кодексу України).
58.Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 Цивільного процесуального кодексу України).
59.За змістом частин першої-третьої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
60.Аналізуючи законодавчі норми, цитовані у пунктах 21-42 цього рішення, та оцінюючи представлені представницею позивача докази, суд вважає доведеним, що між сторонами виникли кредитні правовідносини. 
61.Установлено, що кредитний договір від 08 лютого 2025 року №08.02.2025-100000812 сторони уклали в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, наданого відповідачеві, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач не вказував на те, що договір укладено іншою особою, а не ним, з незаконним використанням наданого йому ідентифікатора, чи що грошові кошти перераховані на банківську картку, яка не належить йому. Основним аргументом на обґрунтування заперечення проти вимог позивач стало те, що позивач не надав доказів укладення кредитного договору. 
62.Щодо ненадання позивачем на підтвердження заборгованості за кредитним договором первинних документів, суд звертає увагу на те, що видача кредиту відбулася одноразовим платежем, шляхом його перерахування на картковий рахунок, вказаний відповідачем про укладенні кредитного договору, неналежність якого відповідачу, ним не спростована. Розмір процентів (загальний розмір процентів) та порядок їх сплати, інші істотні умови кредитного договору узгоджені сторонами. Крім того, відповідач здійснював погашення кредиту вісьмома платежами протягом лютого-квітня 2025 року, що свідчить про розуміння існування кредитного зобов`язання та визнання цього факту. 
63.Тому, досліджені судом довідка про перерахування коштів, зважаючи на спосіб надання кредиту та переказ коштів без відкриття рахунку через платіжну установу – Товариство з обмеженою відповідальністю «Універсальні платіжні рішення», та розрахунок заборгованості, складений кредитодавцем, на думку суду, підтверджують факт виконання зобов`язання кредитодавцями, факт наявності заборгованості та її розмір, включаючи усі складові такої.
64.Водночас, суд, вирішуючи спір між сторонами, повинен дослідити правильність проведення розрахунку заборгованості та його відповідність вимогам Закону України «Про споживче кредитування».
65.У пункті 20 цього рішення суд дослідив представлений представницею позивача детальний розрахунок за кредитним договором від 08 лютого 2025 року №08.02.2025-100000812, укладеним між сторонами. Відсотки за договором нараховані за період його дії – з 08 лютого 2025 року до 25 липня 2025 року. 
66.Суд ураховує, що право кредитодавця на нарахування комісії, пов`язаної з наданням кредиту, відповідає вимогам частини 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на момент укладення та виконання договору, а також передбачене у самому договорі.
67.Нарахування комісії відбулось у порядку, передбаченому пунктами 8, 9 Заявки (пункт 15 цього рішення), та відповідно до Графіка платежів, що вказаний у пункті 14 Заявки (яка є частиною кредитного договору), - 600 грн за надання кредиту та по 600 грн в перший день кожного з трьох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, за обслуговування кредиту. При цьому сторони узгодили, що до Комісії за обслуговування кредитної заборгованості не включено послуги, які кредитодавець зобов`язаний надавати позичальнику безоплатно. 
68.Окрім того, протягом строку дії договору кредитодавець нараховував штрафи по 180 грн щодня за 08 березня, 22 березня – 03 квітня, 05 квітня, 06 квітня, 19 квітня – 05 травня 2025 року, та 60 грн 06 травня 2025 року. Загальний розмір нарахованих штрафів склав 6 000 грн.
69.При цьому, згідно з детальним розрахунком заборгованості, залишок штрафів склав 3 210 грн, який представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача.
70.Суд ураховує, що відповідно до статті 4 Цивільного кодексу України основу цивільного законодавства України становить Конституція України. Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
71.Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що якщо Цивільний кодекс України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи ЦК України (постанови від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022року у справі №477/874/19 (пункт 69)).
72.Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
73.Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого відповідним законом України від 24лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 05години 30хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.
74.За змістом частини 2 статті 4 Цивільного кодексу України основним актом цивільного законодавства України є саме Цивільний кодекс України.
75.Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 у справі №362/2159/15-ц, законодавець встановив пріоритет Цивільного кодексу України у договірних відносинах. Лише у випадку відсутності регулювання на рівні Цивільного кодексу України застосовується законодавство про захист прав споживачів.
76.Зі системного аналізу приписів пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» і пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, суд доходить висновку, що предметом регулювання відповідних положень Закону України «Про споживче кредитування» не є правовідносини щодо нарахування пені у кредитних спорах під час дії воєнного стану, а стосуються унормування цивільного законодавства у зв`язку з іншими обставинами, - прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
77.Штраф за кредитним договором нарахований під час дії воєнного стану, тому відповідач звільняється від обов`язку його сплати на користь позивача.
78.Однак, коли позичальник-відповідач погашав заборгованість за кредитним договором, кредитодавець-позивач зараховував частину цих коштів на погашення нарахованих штрафів. Оскільки загальна сума штрафів складає 6 000 грн, а залишок – 3 120 грн, то решту 2 880 грн було зараховано на їх погашення.
79.Відповідно до частини першої статті 534 Цивільного кодексу України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.
80.Тому, на переконання суду, сплачені позичальником 2 880 грн, спрямовані кредитодавцем на погашення штрафів, він повинен спрямовувати на погашення процентів.
81.Представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 12 000 грн заборгованості за тілом кредиту та 9 240 грн заборгованості за процентами за користування кредитом.
82.З урахуванням сплачених позичальником коштів, зокрема, у сумі 2 880 грн, які кредитодавець неправомірно спрямував на погашення штрафів, заборгованість за процентами складатиме 6 360 грн (9 240 грн – 2 880 грн). Отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 12 000 грн заборгованості за тілом кредиту та 6 360 грн заборгованості за процентами. Вимоги про стягнення 3 210 грн неустойки (штрафів) та 2 880 грн заборгованості за процентами є необґрунтованими. 
83.З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 21 240 грн заборгованості за кредитним договором.

Розподіл судових витрат
84.Представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача 2 422,40 грн сплаченого судового збору.
85.Частинами 1, 2 статті 141Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
86.Отже судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 87 % від заявленої ціни позову.

Керуючись статтями 4, 5, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-284, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
2.Стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором від 08 лютого 2025 року №08.02.2025-100000812 у розмірі 21 240 (двадцять одна тисяча двісті сорок) грн 00 коп.
3.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
4.Стягнути з ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» суму сплаченого судового збору у розмірі 2 107 (дві тисячі сто сім) грн 49 коп. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
5.Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. 
Рішення суду може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, ЄДРПОУ 37356833.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складений 15 травня 2026 року.

Головуюча О.П. Федорів