Ухвала

16 червня 2026 року
м. Київ

справа № 367/678/26
провадження № 61-7835ск26 
Верховний Суд у складі судді Другої палати Касаційного цивільного суду Воробйової І. А., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коваль Володимир Богданович, на постанову Київського апеляційного суду від 20 травня 2026 року про забезпечення позову
у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання шлюбного договору недійсним та поділ майна подружжя,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2026 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про визнання шлюбного договору недійсним та поділ майна подружжя. Разом із позовом позивач подав заяву про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт на належні відповідачці транспортні засоби, житловий будинок і земельну ділянку, а також заборонитивчиняти дії щодо його виселення та перешкоджати користуванню спірним житлом. 
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 14 січня 2026 року у задоволенні заяви   ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 20 травня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, скасовано ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 14 січня 2026 року та ухвалено нове судове рішення, яким заяву про забезпечення позову задоволено частково.
Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на:
- автомобільMercedes-Benz GLE 53 AMG, державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору, номер шасі (кузова, рами):    НОМЕР_2 ;
- автомобіль Ford Mustang Mach-E, державний номерний знак НОМЕР_3 , білого кольору, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 ;
- житловий будинок загальною площею 119,6 кв. м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3049778932080) та земельну ділянку площею 0,0634 га з кадастровим номером 3210800000:01:033:0017 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2945741532108), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
У задоволенні іншої частини вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.
10 червня 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Коваль В. Б. через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 20 травня 2026 року, у якій просить скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду, а ухвалу Ірпінського міського суду Київської області залишити в силі.
За змістом абзацу першого частини першої статті 185 і частини другої статті 393 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє ухвалу про залишення цієї скарги без руху.
Подана касаційна скарга не відповідає вимогам пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України та підлягає залишенню без руху.
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України встановлено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (частина друга статті 389 ЦПК України).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Крім того аналіз положень статті 389 ЦПК України свідчить, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі зазначається норма (норми) права, щодо застосування яких у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини другої
статті 389 ЦПК України, особа, яка подає скаргу має враховувати, що частина перша статті 411 ЦПК України в чинній редакції містить сім, а частина третя цієї статті - чотири, окремих пункти в яких викладено підстави для скасування судового рішення.
Отже, у разі посилання на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, як підставу касаційного оскарження, заявник має конкретизувати, які саме випадки передбачені відповідними пунктами частин першої та/або третьої
статті 411 ЦПК України наявні, на його думку, для скасування судових рішень та обґрунтувати свої доводи.
Особа, яка подає касаційну скаргу, має чітко визначити та обґрунтувати одну чи декілька (якщо вони не є взаємовиключними) підстав касаційного оскарження передбачених процесуальним законом (частиною другою статті 389 ЦПК України).
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Коваль В. Б., узагальнено вказує про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не посилається на відповідні пункти частини другої статті 389 ЦПК України та не зазначає конкретні підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України. 
Як на підставу касаційного оскарження заявниця посилається на неврахування апеляційним судом висновків щодо застосування норми права, викладених у постановах Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 752/24543/17, від 10 листопада 2021 року у справі № 757/54751/19. Однак за інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень постанови Верховного Суду у наведених справах із зазначеними у касаційній скарзі датами ухвалення постанов - відсутні.
У справі № 752/24543/17 судом першої інстанції ухвалено постанову у справі про адміністративне правопорушення, а у справі № 757/54751/19 постановлено ухвалу слідчого судді. Зазначені справи Верховним Судом не розглядалися і судові рішення у них Верховним Судом не ухвалювались.
Формальне посилання у тексті касаційної скарги на неврахування судом висновків Верховного Суду із зазначенням неіснуючих постанов не є виконанням обов`язкових вимог процесуального закону, визначених пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України щодо зазначення у касаційній скарзі підстав, на яких така скарга подається.
Також у касаційній скарзі заявниця посилається на безпідставність посилання апеляційного суду на висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 березня 2023 року у справі № 905/448/22, проте не зазначає з яким саме висновком вона не згодна, які саме норми права неправильно застосовані апеляційним судом. 
Заявниця повинна зазначити, який правовий висновок Верховного Суду, на її переконання, мав застосувати суд апеляційної інстанції під час ухвалення судового рішення у цій справі або обґрунтувати наявність іншої підстави касаційного оскарження судових рішень, передбачену пунктами 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Оскільки заявниця, в інтересах якої діє адвокат Коваль В. Б., не виконала вимог процесуального закону при зверненні до суду касаційної інстанції, не обґрунтувала належним чином підстави касаційного оскарження судового рішення, послалася на неіснуючі постанови Верховного Суду, подана касаційна скарга, відповідно до статей 185, 393 ЦПК України залишається без руху для виправлення недоліків.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявниця має право надіслати на адресу суду касаційну скаргу у новій редакції, оформлену відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, в якій уточнити підстави касаційного оскарження та чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга, з обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав).
Якщо позов, апеляційна, касаційна скарга подані до суду в електронній формі, позивач, особа, яка подала скаргу, мають подавати до суду заяви по суті справи, клопотання та письмові докази виключно в електронній формі, крім випадків, коли судом буде надано дозвіл на їх подання в паперовій формі (частина дев`ята статті 43 ЦПК України).
Для усунення вказаних в ухвалі недоліків Верховний Суд встановлює десятиденний строк із дня вручення цієї ухвали. У разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали Верховний Суд вважатиме касаційну скаргу неподаною та поверне її скаржнику.
Виконуючи вимоги ухвали, заяву про усунення недоліків скаржник повинен надіслати суду разом із доказами її надсилання всім іншим учасникам справи, як цього вимагають частини сьома - дев`ята статті 43 ЦПК України.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану адвокатом Ковалем Володимиром Богдановичем, на постанову Київського апеляційного суду від 20 травня 2026 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про визнання шлюбного договору недійсним та поділ майна подружжязалишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення копії цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Воробйова