СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року м. Харків Справа № 922/3174/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Тарасова І.В.,

за участю секретаря судового засідання Довгань А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (вх.№850 Х/2)
на ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.04.2026 у справі № 922/3174/25, постановлену у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Мужичук Ю.Ю. (повна ухвала складена 02.04.2026),
за позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго", смт. Козин, Київська обл.,
до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини", м. Харків,
про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 01.04.2026 прийнято звіт Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" щодо виконання рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2025 у справі № 922/3174/25 (вх.№6132 від 13.03.2026).
Зобов`язано керівника Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" Суботіна Віктора Георгійовича подати до суду звіт про виконання рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2025 у справі №922/3174/25 протягом трьох місяців з моменту отримання цієї ухвали суду.
Обґрунтовуючи прийняте у справі судове рішення, місцевий господарський суд вказує, що у поданому боржником звіті наведені обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення боржником, оскільки підтверджуються належними та допустимими доказами та свідчать про наявність об`єктивних факторів, що впливають на можливість своєчасного та повного виконання судового рішення.
Зокрема, господарським судом першої інстанції враховано, що виконавче провадження з примусового виконання судового рішення зупинено на підставі пункту 12 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із включенням боржника до переліку об`єктів великої приватизації, що відповідно до вимог закону обмежує можливість вчинення виконавчих дій щодо примусового стягнення. Крім того, суд взяв до уваги наведені боржником відомості щодо його фінансового стану, які свідчать про наявність значного обсягу зобов`язань, високий рівень поточних витрат, а також обмеженість обігових коштів, необхідних для забезпечення безперервної господарської діяльності підприємства.
Публічне акціонерне товариство "Центренерго" не погодилося з ухвалою Господарського суду Харківської області та звернулося 13.04.2026 до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.04.2026 у справі №922/3174/25 та прийняти нове рішення про відмову у прийнятті звіту генерального директора Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" Суботіна Віктора Георгійовича щодо виконання рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2025 у справі №922/3174/25.
За твердженням апелянта прийнятий судом звіт не відповідає вимогам ст. 345-3 ГПК України, оскільки АТ "Українські енергетичні машини" не наведено обґрунтованих обставини, які ускладнюють виконання рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2025 у справі №922/3174/25 в повному обсязі, заходи, які вживаються боржником для виконання судового рішення, в тому числі у добровільному порядку, не зазначено орієнтовні строки повного виконання рішення суду та їх обґрунтування.
Вказані доводи апелянт обґрунтовує таким:
- оскаржувана ухвала обмежує обов`язок судового контролю за виконанням судового з підстав, не передбачених законом, – зупинення виконавчих дій державним виконавцем щодо примусового виконання судового рішення. Обов`язок подавати звіт про виконання судового рішення за ч. 4 ст. 345-1 ГПК України не залежить від стадії виконавчого провадження. Відтак, апелянт вказує, що посилання боржника на зупинення виконавчих проваджень не є підставою для уникнення виконання вимог статті 345-3 ГПК України та виконання судового рішення у добровільному порядку як це передбачено Конституцією України;
- звіт боржника – Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" не містить орієнтовних строків виконання рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2025 у справі №922/3174/25 та відповідно обґрунтувань цих строків. Посилання боржника у звіті на погашення боргу в межах відкритого виконавчого провадження, яке на час постановлення оскаржуваної ухвали суду зупинено, порушує баланс інтересів сторін та ставить сторону стягувача у невизначеність щодо часу отримання грошових коштів.
- між АТ "Українські енергетичні машини" та ПАТ "Центренерго" на протязі 2024 – 2026 років тривають довгострокові партнерські (договірні) правовідносини. Зі своєї сторони, ПАТ "Центренерго" зверталось із листом від 26.08.25 №22-3311 до АТ "Українські енергетичні машини" із пропозицією проведення зарахування зустрічних однорідних вимог. Проте, АТ "Українські енергетичні машини" листом від 03.09.2025 №27-160 відмовило ПАТ "Центренерго" у проведенні зарахування зустрічних однорідних вимог, включаючи заборгованість за рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2025 у справі №922/3174/25, що, на думку апелянта, засвідчує відсутність наміру АТ "Українські енергетичні машини" його виконувати;
- державний пакет акцій боржника не виставлено на продаж на аукціоні, тим самим приватизація державного пакету акцій АТ "Українські енергетичні машини" у спосіб, встановлений законом (аукціон, викуп), не відбувається;
- у звіті АТ "Українські енергетичні машини" від 13.03.2026 відсутня будь-яка інформація про фінансові результати діяльності товариства за 2025 рік та не надано документів, зокрема, звіту про фінансові результати за 2025 рік (як за півроку, так і за три квартали 2025 року).
- не може вважатись добросовісною поведінка боржника у разі невиконання зобов`язань за договором та невиконання судового рішення, тим паче, що таким боржником є державне підприємство, в тому числі, яке займає монопольне становище.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (вх. № 850 Х/2) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.04.2026 у справі № 922/3174/25; призначено справу до розгляду; витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/3174/25.
08.05.2026 матеріали справи надійшли до Східного апеляційного господарського суду.
19.05.2026 через підсистему "Електронний суд" від АТ "Українські енергетичні машини" надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 5601), в якому просить з підстав, викладених у відзиві, залишити апеляційну скаргу ПАТ "Центренерго" без задоволення; залишити в силі та без змін ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.04.2026, якою прийнято звіт відповідача (боржника) щодо виконання рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2025 у справі № 922/3174/25. 
В обґрунтування своєї позиції у справі вказує про таке:
- 01.12.2021 відбулась реорганізація АТ "Завод "Електроважмаш" шляхом приєднання останнього до АТ "Укренергомашини", у зв`язку із чим між відповідачем та Акціонерним товариством "Завод "Електроважмаш" були підписані передавальний акт балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів, згідно якого всі підтверджені належним чином права та обов`язки, зобов`язання перейшли від АТ "Завод "Електроважмаш" відповідачу.
- з 24.02.2022 місто Харків відразу стало територією активних бойових дій та опинилось під постійними обстрілами, в період з 24.02.2022 по 28.04.2022 АТ "Укренергомашини" не мало можливості працювати повноцінно, але повністю не припиняло свою діяльність;
- безпосередня діяльність відповідача потребує залучення значних обігових коштів відповідача, які у товариства відсутні в необхідному для цього розмірі;
- той обсяг обігових коштів, які з`являються у товариства у вигляді авансування виробництва від замовників та оплати вже готової продукції – мають цільове призначення та йдуть на виконання статутних та договірних зобов`язань відповідача; на виплату заробітної плати працівникам товариства; на сплату обов`язкових податків та зборів в державний та місцевий бюджети України; на відновлення приміщень, будівель та господарських потужностей відповідача, пошкоджених внаслідок цілеспрямованих ракетно-бомбових ударів з боку військових формувань російської федерації;
- орієнтовні строки погашення заборгованості перед ПАТ "Центренерго" можуть складати: після завершення процедури приватизації АТ "Укренергомашини", внаслідок якої буде погашена вся наявна заборгованість товариства перед кредиторами новим власником (інвестором) або не раніше припинення військової агресії держави-терориста проти України, коли відповідач зможе повноцінно працювати, отримувати більше замовлень та не витрачати кошти на відновлення пошкодженого майна, приміщень та виробничого обладнання та, відповідно, скасування наказу Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України від 02.12.2024 № 167; у разі укладення ПАТ "Центренерго" з АТ "Укренергомашини" договорів, з прибутку яких є можливість здійснити поступове погашення заборгованості в обумовлені сторонами строки.
- у даному випадку відсутні факти одночасного невиконання судового рішення та обставини, що свідчать про протиправність дій чи бездіяльності боржника, пов`язаних з невиконанням судового рішення у цій справі, оскільки згідно постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 20.01.2026 було зупинено вчинення виконавчих дій у ВП № 80034845, спрямованих на виконання судового рішення у цій справі.
02.06.2026 через підсистему "Електронний суд" від АТ "Українські енергетичні машини" надійшли додаткові пояснення у справі (вх.№ 6138), які досліджено судом апеляційної інстанції.
В судовому засіданні представник позивача (стягувача) підтримав вимоги апеляційної скарги, просив суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача (боржника) заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив суд ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.04.2026 у справі № 922/3174/25 залишити без змін.
Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. 
В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції встановила таке.
В провадженні Господарського суду Харківської області знаходилась справа №922/3174/25 за позовом Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (далі також – ПАТ "Центренерго", позивач, стягувач, апелянт) до Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (далі також – АТ "Укренергомашини", відповідач, товариство, боржник) про стягнення інфляційних втрат у загальній сумі 17 721 383, 22 грн за період лютий 2022 – липень 2025 року; 3% річних від простроченої суми у загальній сумі 3 185 753, 42 грн за період з 17.02.2022 по 01.09.2025 року; судового збору в сумі 250 885, 54 грн. 
Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.11.2025 позов задоволено повністю, на підставі чого 26.12.2025 судом у справі видано наказ № 922/3174/25 про примусове виконання судового рішення, який пред`явлено стягувачем на виконання до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. 
20.01.2026 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 80034845. 
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.02.2026 (пунктом 3 її резолютивної частини) зобов`язано керівника Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" (61037, місто Харків, проспект Героїв Харкова, будинок, 199, код ЄДРПОУ 05762269) Суботіна Віктора Георгійовича протягом 30 (тридцяти) днів з моменту отримання даної ухвали подати до Господарського суду Харківської області Звіт про виконання рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2025 у справі №922/3174/25. 
На виконання зазначеної ухвали Господарського суду Харківської області від 12.02.2026 боржник надав Звіт щодо виконання рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2025 у справі № 922/3174/25, відповідно до якого вказував про таке:
- 01.12.2021 відбулась реорганізація АТ "Завод "Електроважмаш" шляхом приєднання останнього до АТ "Укренергомашини", у зв`язку із чим між відповідачем та Акціонерним товариством "Завод "Електроважмаш" були підписані передавальний акт балансових рахунків, матеріальних цінностей та активів, згідно якого всі підтверджені належним чином права та обов`язки, зобов`язання перейшли від АТ "Завод "Електроважмаш" відповідачу. Зокрема, до відповідача була передана кредиторська заборгованість АТ "Завод "Електроважмаш" на суму до 2 млрд. грн. більше, ніж 260 кредиторів (Витяг з передавального акту додається). Так, після приєднання АТ "Завод "Електроважмаш" відповідно до інформації, наведеної у передавальному акті станом на 30.11.2021, загальна сума боргів та зобов`язань, які перейшли від АТ "Завод "Електроважмаш" до АТ "Укренергомашини" склала 1,75 млрд. грн (1 753,3 млн. грн), з яких прострочена заборгованість - більше 1,5 млрд. грн;
- з 24.02.2022 місто Харків відразу стало територією активних бойових дій та опинилось під постійними обстрілами, в період з 24.02.2022 по 28.04.2022 АТ "Укренергомашини" не мало можливості працювати повноцінно, але повністю не припиняло свою діяльність. АТ "Укренергомашини" здійснювало відвантаження обладнання та виконувало роботи, що було критично важливим для енергетики України;
- АТ "Укренергомашини" власними силами та за власні кошти усуває наслідки обстрілів та бомбардувань, що у нестабільній фінансовій ситуації значно відволікає фінансування основної діяльності. Загальна сума заподіяної відповідачу внаслідок неодноразових обстрілів рф матеріальної шкоди відповідно до висновків Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса" складає понад 577,8 млн. грн (висновки додаються). Процес відновлення пошкодженого майна та засобів виробництва потребує залучення значних обігових коштів відповідача, які у товариства відсутні в необхідному для цього розмірі.
- обсяг обігових коштів, які з`являються у товариства у вигляді авансування виробництва від замовників та оплати вже готової продукції – мають цільове призначення та йдуть на закупку сировини та матеріалів задля виконання статутних та договірних зобов`язань відповідача;
- кредиторська заборгованість підприємства становить 2 193 279 тис. грн, у тому числі: заборгованість перед постачальниками – 507 073 тис. грн, заборгованість за комунальні послуги – 401 793 тис. грн, кредити банків та нараховані відсотки – 432 997 тис. грн, поворотна фінансова допомога – 123 000 тис. грн. При цьому залишок коштів на розрахунковому рахунку станом на 11.03.2026 складає лише 202 197,47 грн, що обумовлено складною ситуацію з розрахунками з основними замовниками внаслідок військового стану (банківські виписки по рахункам у додатку);
- обігових коштів, які з`являються на рахунках відповідача, недостатньо для погашення поточної заборгованості, яка виникла за судовими рішеннями контрагентів товариства, включно за судовим рішенням Господарського суду Харківської області від 25.11.2025 у справі № 922/3174/25, оскільки кошти йдуть: на виконання статутних завдань товариства; на виплату заробітної плати працівникам товариства; на сплату обов`язкових податків та зборів в державний та місцевий бюджети України; на відновлення приміщень, будівель та господарських потужностей відповідача, пошкоджених внаслідок цілеспрямованих ракетно-бомбових ударів з боку військових формувань російської федерації;
- відповідач для усунення своєї фінансової неспроможності систематично кредитується в банківських установах України. Обсягу замовлень, які отримує відповідач від українських та іноземних замовників на виготовлення свого обладнання, недостатньо для погашення заборгованості перед кредиторами за наявними судовими рішеннями, які набрали законної сили, враховуючи при цьому, як вже зазначено вище, на значний борговий портфель товариства після приєднання до нього АТ "Завод "Електроважмаш";
- орієнтовні строки погашення заборгованості перед ПАТ "Центренерго" можуть складати: після завершення процедури приватизації АТ "Укренергомашини", внаслідок якої буде погашена вся наявна заборгованість товариства перед кредиторами новим власником (інвестором) або не раніше припинення військової агресії держави-терориста проти України, коли відповідач зможе повноцінно працювати, отримувати більше замовлень та не витрачати кошти на відновлення пошкодженого майна, приміщень та виробничого обладнання та, відповідно, скасування наказу Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України від 02.12.2024 № 167;
- у даному випадку відсутні факти одночасного невиконання судового рішення та обставини, що свідчать про протиправність дій чи бездіяльності боржника, пов`язаних з невиконанням судового рішення у цій справі, оскільки згідно постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 20.01.2026 було зупинено вчинення виконавчих дій у ВП № 80034845, спрямованих на виконання судового рішення у цій справі. Зважаючи на включення боржника до переліку об`єктів великої приватизації, у зв`язку з чим було зупинено вчинення виконавчих дій у відповідності до положень п. 12 ч. 1 ст. 34 та ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження", яке продовжує перебувати в переліку об`єктів великої приватизації і процес приватизації товариства триває, такі обставини є перешкодою для зобов`язання керівника Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" Суботіна Віктора Георгійовича подати до суду звіт про виконання рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2025 у справі № 922/3174/25.
01.04.2026 постановлено оскаржувану ухвалу суду з підстав, викладених вище.
З урахуванням доводів і вимог, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів, аналізуючи спірні правовідносини між сторонами, враховує наступні положення діючого законодавства України.
Згідно зі ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Однією із основних засад судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, є обов`язковість судового рішення.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Згідно з ч. 1 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (див. рішення від 19.03.1997 зі справи "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece); рішення від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України").
Як вказано у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Глоба проти України" від 05.07.2012, пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також суд зазначив, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.
Отже виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Харківської області від 25.11.2025 позов задоволено повністю, на підставі чого 26.12.2025 судом у справі видано наказ № 922/3174/25 про примусове виконання судового рішення, який пред`явлено стягувачем на виконання до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України. 
20.01.2026 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 80034845 з виконання наказу Господарського суду Харківської області у справі №922/3174/25.
При цьому постановою від 20.01.2026 зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 26.12.2025 у справі № 922/3174/25 про стягнення з Акціонерного товариства "Українські енергетичні машини" на користь Публічного акціонерного товариства "Центренерго" грошових коштів.
Як зазначено у вказаній постанові, підставою для зупинення виконавчих дій визначено включення боржника до переліку об`єктів великої приватизації державної власності відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 № 36-р, що відповідає положенням пункту 12 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження".
При цьому з постанови вбачається, що зупинення виконавчих дій встановлено до закінчення однорічного строку з дня завершення приватизації або до припинення приватизації відповідного об`єкта.
Доказів виконання рішення суду у цій справі матеріали справи не містять.
В свою чергу, судовий контроль за виконанням судових рішень встановлено розділом VI ГПК України.
Згідно з ст. 339 ГПК України судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.
Отже, запровадження інституту подачі боржником звіту про виконання судового рішення є елементом судового контролю за належним, своєчасним та ефективним виконанням судових рішень.
Суд, який розглянув справу як суд першої інстанції, за письмовою заявою стягувача може зобов`язати боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення у господарських справах (ч. 1 ст. 345-1 ГПК України).
Згідно із частиною другою статті 345-1 Господарського процесуального кодексу України стягувач може звернутися до суду із заявою, передбаченою частиною першою цієї статті, в разі невиконання боржником судового рішення та за умови відкриття виконавчого провадження.
Частиною 4 ст. 345-1 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо боржником, який не виконує судове рішення, є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, суб`єкт господарювання державного або комунального сектору економіки, суд за письмовою заявою стягувача та за умови відкриття виконавчого провадження зобов`язує такого боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення незалежно від характеру спору.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 345-4 ГПК України за наслідками розгляду звіту боржника суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 345-2 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду не зупиняє її виконання.
Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо боржником не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються боржником для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення. Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 345-3 цього Кодексу.
Зі змісту 345-1 - 345-4 ГПК України вбачається, що як крайній захід для захисту прав стягувача, закон встановив можливість звернення до суду з заявою про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення. У той же час, перед тим як подати таку заяву, стягувач має використати всі можливі засоби для виконання судового рішення. Зокрема, наявність рішення суду, яке набрало законної сили, зобов`язує боржника здійснити його виконання. У випадку, коли боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має вчинити дії для виконання рішення суду в примусовому порядку відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження", і тільки після того, як стягувач використав усі можливості для примусового виконання рішення суду, а воно залишається невиконаним, в такої особи виникає право звернутися до суду із заявою в порядку ст. 345-1 ГПК України (аналогічна правова позиція сформована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 09.12.2021 у справі № 9901/235/20).
Правовою підставою для зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в ухвалах від 16.09.2020 та від 12.01.2022 у справі № 826/9960/15).
Оскільки боржник - Акціонерне товариство "Українські енергетичні машини" є суб`єктом господарювання державного сектору економіки, відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Харківської області від 26.12.2025 у справі № 922/3174/25, то відповідно до ч. 4 ст. 345-1 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає письмову заяву стягувача про зобов`язання боржника надати звіт про виконання судового рішення незалежно від характеру спору.
Обставини відкриття виконавчого провадження, а також суб`єктний склад учасників справи надає стягувачу достатній обсяг процесуальних повноважень для звернення до суду з відповідною заявою.
Водночас право вимоги стягувача до боржника подати відповідний звіт кореспондує юридичним фактам відкриття виконавчого провадження та невиконання судового рішення, а також необхідності виявлення причин, котрі свідчать про неефективність примусових заходів виконання судового рішення за рахунок наданих повноважень державному або приватному виконавцю; встановлення добросовісної поведінки боржника та можливості виконати рішення, наявності чи відсутності об`єктивних перешкод такого виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 345-2 ГПК України за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання боржника подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Отже, подача звіту про виконання судового рішення можлива на стадії примусового, а не добровільного виконання рішення суду.
Питання можливості встановлення судом обов`язку щодо боржника взагалі подавати такий звіт у справі, що розглядається, було вирішено на користь стягувача шляхом задоволення його заяви ухвалою суду першої інстанції від 12.02.2026 у даній справі.
Згідно із частиною 2 ст. 345-3 ГПК України звіт боржника про виконання судового рішення має містити:
1) найменування суду, до якого подається звіт;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) особи, яка подає звіт, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;
3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб);
4) номер справи, в межах якої ухвалено відповідне судове рішення;
5) відомості про виконання боржником судового рішення, строк, порядок та спосіб його виконання;
6) у разі невиконання судового рішення: орієнтовні строки виконання такого рішення та їх обґрунтування; відомості про те, чи існують обставини, які ускладнюють виконання судового рішення боржником, які заходи вжито та вживаються боржником для їх усунення;7) перелік документів та інших матеріалів, що додаються до звіту та підтверджують обставини, зазначені у ньому.
Судовою колегією було встановлено, що поданий боржником (відповідачем) звіт містить вказівку на обставини, які ускладнюють виконання судового рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2025 у справі № 922/3174/25 (першочергове спрямування ресурсів на виконання державних завдань), в контексті якого твердження про перебування всіх суб`єктів господарювання України в однаковому несприятливому становищі через військові дії суперечать принципу розумності (зокрема через різні сфери діяльності, ступень імперативності впливу державного управління господарської діяльністю та місцем знаходження активів суб`єкту господарювання).
Відтак, на думку суду, господарська та фінансова діяльність відповідача в загальновідомих умовах воєнного стану має першочергове спрямування на забезпечення потреб держави, що значною мірою перешкоджає виконувати, зокрема, грошові зобов`язання підприємства.
Окрім цього, статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 19 Конституції України закріплено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.
Згідно з положеннями ч.7 ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження" у випадку, передбаченому пунктом 12 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до закінчення однорічного строку з дня завершення приватизації або до припинення приватизації відповідного об`єкта приватизації.
Вказана норма (обмеження права) встановлена законодавцем з метою забезпечення платного відчуження майна, що перебуває у державній або комунальній власності, на користь фізичних та юридичних осіб, які відповідно до цього Закону можуть бути покупцями, прискорення економічного зростання, залучення іноземних і внутрішніх інвестицій, зменшення частки державної або комунальної власності у структурі економіки України шляхом продажу об`єктів приватизації ефективному приватному власнику.
Приписи пункту 12 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" є доступними, чіткими, однозначними, а дії держави з виконання цих приписів - передбачуваними і для позивача, і для відповідача. Зупинення вчинення виконавчих дій на час приватизації боржника є обмеженням, передбаченим законом, з метою забезпечення суспільного інтересу у контролі за реалізацією певного державного майна у складі єдиного майнового комплексу суб`єкта господарювання задля прискорення його господарської діяльності під управлінням ефективного приватного власника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 грудня 2022 у справі № 908/1525/16).
Отже, обставини неможливості виконання рішення суду у даній справі є обґрунтованими, які ускладнюють його виконання, а відтак у суду відсутні підстави для відмови у прийнятті звіту.
Оскільки визначені за змістом звіту обставини, які зумовили ускладнення у виконанні рішення, власне, як і встановлене п. 12 ч. 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання судового рішення у цій справі рівною мірою залежать від тривання періоду воєнного стану, позитивних змін у господарській діяльності боржника, а також завершення приватизаційної процедури стосовно нього, визначеність яких конкретною датою об`єктивно перебуває поза межами впливу і контролю боржника, посилання стягувача щодо вказаної у звіті визначеності орієнтовних строків виконання рішення не може бути достатньою підставою для відмови у прийнятті звіту.
В свою чергу, органи публічної влади повинні діяти відповідно до закону і в межах норм, що визначають їхні повноваження. Вони не повинні діяти свавільно. Якщо дії органу публічної влади виходять за межі його повноважень (ultra vires), такі дії будуть незаконними.
Суд не може перебирати на себе правотворчі функції законодавчої та виконавчої влади. Тобто суд має додержуватися закону, від приписів якого він не може відступити у зв`язку з їх диспозитивністю, і не підміняти його своїм власним висновком. Суд як орган державної влади наділений державою певними функціями і повноваженнями, є джерелом утвердження законності та справедливості, основним принципом його роботи має бути "dura lex, sed lex".
Повноваження суду як органу державної влади не можуть тлумачитися розширювально, шляхом доповнення його прав і повноважень (п.п. 109-115, 118 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22).
Таким чином, суд не уповноважений під час розгляду заяви стягувача про покладення на боржника чи його керівника обов`язку подати звіт про виконання судового рішення виходити за межі предмету розгляду, оцінювати надмірну тривалість невиконання судового рішення, виконавчого провадження або строку його зупинення, розширювально тлумачити ч.2 ст. 345-1 ГПК України або самостійно змінювати зміст нормативно-правового акта.
Водночас, не погодження стягувача зі змістом звіту в частині вказівки на орієнтовні строки виконання рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2025 у справі №922/3174/25 та відповідним обґрунтуванням цих строків, не може створювати "механізм спонукання" боржника до добровільного виконання судового рішення "в обхід" процедур, встановлених Законом.
Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про прийняття звіту та встановлення нового строку для подання звіту відповідно до ч. 3 ст. 345-2 ГПК України.
Відтак доводи скаржника не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду справи, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, оскільки носять характер оціночних суджень і не містять в собі посилань на докази, які б могли спростувати вказані вище висновки суду, які, в свою чергу, ґрунтуються на належних і допустимих в розумінні статей 76,77 Господарського процесуального кодексу України доказах.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції, викладених в ухвалі суду, яка є предметом апеляційного оскарження.
З урахуванням вищевикладеного, ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.04.2026 у справі № 922/3174/25 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго", відповідно, - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Харківської області від 01.04.2026 у справі №922/3174/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 286-289 ГПК України.
Повна постанова складена 15.06.2026.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Н.О. Мартюхіна 

Суддя І.В. Тарасова