Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2026 року Справа№200/4765/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому порядку адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 
до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 )
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Єрьоміну Вікторію Анатоліївну, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до НОМЕР_2 прикордонного загону (Військової частини НОМЕР_3 ) Державної прикордонної служби України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою суду від 7 липня 2025 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); запропоновано НОМЕР_2 прикордонному загону Державної прикордонної служби України (Військовій частині НОМЕР_3 ) (надалі – в/ч НОМЕР_3 , НОМЕР_2 прикордонний загін) надати відзив на позов, а також зобов`язано надати суду додаткові докази по справі. 
21 липня 2025 року судом отримано від в/ч НОМЕР_3 відзив на позов та докази по справі.
6 серпня 2025 року судом отримано від позивача клопотання про заміну відповідача.
7 серпня 2025 року судом отримано від позивача уточнений позов, в якому в якості відповідача зазначено ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військову частину НОМЕР_1 ) (надалі – в/ч НОМЕР_1 , НА ДПСУ), а позовні вимоги викладено в наступній редакції:
- визнати протиправною бездіяльність НА ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_1 ), яка виразилась у не нарахуванні та не виплаті позивачу за період з 11 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року індексації грошового забезпечення відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з визначенням місяця, в якому відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року;
- зобов`язати НА ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити позивачу за період з 11 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяців для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців) - січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність НА ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_1 ), яка виразилась у не нарахуванні та не виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 11 березня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати;
- зобов`язати НА ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 11 березня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.
Ухвалою суду від 11 серпня 2025 року прийнято до розгляду оновлену позовну заяву ОСОБА_1 та замінено відповідача у справі, НОМЕР_2 прикордонний загін (в/ч НОМЕР_3 ), на іншого відповідача - НА ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_1 ); запропоновано в/ч НОМЕР_1 надати суду відзив на позовну заяву та докази на підтвердження зазначеного у відзиві.
19 серпня 2025 року отримано від в/ч НОМЕР_1 відзив на позов та докази по справі.
Суд вважає за необхідне зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією російської федерації в Україні введено воєнний стан із 5 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженими відповідними законами, дія воєнного стану неодноразово продовжувалась та станом на час розгляду справи в Україні продовжує діяти воєнний стан.

В обґрунтування позовних вимог у позові та заяві про уточнення позовних вимог зазначено наступне.
Позивач проходив військову службу у НОМЕР_2 прикордонному загоні у період з 11 березня 2016 року по 29 червня 2023 року, після чого був переведений до НА ДПСУ та на теперішній час виключений зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. 
У період з 11 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року нарахування та виплата грошового забезпечення позивачу здійснювалось не в повному розмірі, зокрема не в повному розмірі нараховувалася та сплачувалась індексація грошового забезпечення.
Представник позивача звернулась із заявою до НОМЕР_2 прикордонного загону з проханням нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з урахуванням відрахувань відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з визначенням базового місяця - січень 2008 року та березень 2018 року.
НОМЕР_2 прикордонний загін надав довідку-розрахунок індексації грошового забезпечення позивача, з якої вбачається, що індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 11 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року не нараховувалась та не виплачувалась.
Представник позивача звернулась до НА ДПСУ з проханням нарахувати та виплати позивачу за період проходження служби індексацію грошового забезпечення відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з визначенням базового місяця січень 2008 року та березень 2008 року.
У відповіді від 16 липня 2025 року відповідач вказав на відсутність правових підстав для проведення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця січень 2008 року за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із одночасною виплатою компенсації втрати частини доходів на суми індексації грошового забезпечення позивачу. 
Позивач вважає, що відмова відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за спірний період та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації за весь час затримки її виплати (за період з 11 березня 2016 року по день фактичної виплати індексації) порушує його право на отримання належного грошового забезпечення, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.
Посилається на постанови Верховного Суду у постановах від 19 травня 2022 року по справі № 380/11904/21, від 28 червня 2022 року по справі № 420/4841/21, від 28 вересня 2022 року по справі № 400/1119/21, від 21 березня 2023 року по справі № 620/7687/21 (а.с. 69-74).

У відзиві на позов, наданому суду в/ч НОМЕР_3 до її заміни як відповідача на в/ч НОМЕР_1 , зазначено наступне. 
Позивач у період з 11 березня 2016 року по 29 червня 2023 року проходив військову службу у в/ч НОМЕР_3 , був зарахований до списків особового складу та на всі види забезпечення.
Відповідно до наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 29 червня 2023 року № 356-ОС «Про особовий склад» ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу НОМЕР_2 прикордонного загону та всіх видів забезпечення та вибув для подальшого проходження служби до НА ДКСУ імені Богдана Хмельницького з 29 червня 2023 року.
Відповідно до п. 3 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ДКСУ, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ від 25 червня 2018 року № 558, грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.
Нарахування та виплата ОСОБА_1 грошового забезпечення та інших видів винагород, в тому числі індексації грошового забезпечення, в період з 11 березня 2016 року по 29 червня 2023 року здійснювалось в/ч НОМЕР_3 , про що свідчить інформація з особистих карток грошового забезпечення за 2016-2023 роки, які долучаються.
Зазначено, що у період з 1 грудня 2015 по 1 березня 2018 року розміри тарифних окладів військовослужбовців ДКСУ не змінювались, а зміна тарифних окладів, на яку посилається позивач, відбулась в минулому – до 1 грудня 2015 року, тому підстави для зміни місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення («базового місяця») на січень 2008 року відсутні. 
В період з 11 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року індексація грошового забезпечення позивача відбувалась із врахуванням базового місяця – березень 2016 року.
Інформація про суму нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 передана до в/ч НОМЕР_1 встановленим порядком при вибутті позивача з метою подальшого зарахування на грошове забезпечення.
За приписами п. 293 Положення № 1115/2009 особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням. У разі спору про розмір сум, належних військовослужбовцю при звільненні, йому в день виключення із списків особового складу виплачується сума, не оспорювана керівництвом органу Держприкордонслужби, у якому проходив службу цей військовослужбовець. 
Тобто, в Положенні № 1115/2009 прямо передбачено, що у разі звільнення військовослужбовця зі служби, з ним розраховується та в/ч, з якої його було виключено з грошового забезпечення. 
Аналогічний висновок викладений у листі Адміністрації ДКСУ за вих. № 0.11-5760/0/6-23-Вих від 2 червня 2020 року, де зазначено, що враховуючи розпорядження Адміністрації ДКСУ від 3 березня 2020 року № Т/116-1743 виплата індексації грошового забезпечення проводиться органом ДКСУ, з якого військовослужбовець був виключений зі списків частини у зв`язку зі звільненням з військової служби, з урахуванням невиплаченої індексації грошового забезпечення під час проходження служби в інших органах ДКСУ, про що представника позивача було повідомлено листом від 12 січня 2025 року № 09/А-61/57. 
Відтак, при звільненні з військової служби розрахунок має здійснювати виключно та в/ч, з якої військовослужбовець звільняється з військової служби; в/ч, яка є останнім місцем служби військовослужбовця, проводить аналіз по всім виплатам та за необхідності робить відповідні перерахунки та здійснює виплати (а.с. 39-48).

У відзиві на позов в/ч НОМЕР_1 заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, обґрунтовуючи це наступним.
Згідно з довідкою № 659 від 4 травня 2023 року, виданої в/ч № НОМЕР_3 , позивач з 11 березня 2016 року проходив військову службу у в/ч № НОМЕР_3 , з 30 червня 2023 року по 5 липня 2024 року - у в/ч № НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу начальника в/ч НОМЕР_3 від 29 червня 2023 року № 356-ОС «Про особовий склад» ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу НОМЕР_2 прикордонного загону та всіх видів забезпечення та вибув для подальшого проходження служби до в/ч НОМЕР_1 з 29 червня 2023 року.
З огляду на викладене, позовні вимоги позивача, які стосуються періоду до 30 червня 2023 року, тобто періоду проходження ним військової служби у в/ч № НОМЕР_3 , не можуть бути задоволені в цій частині до іншого відповідача (неналежного) – в/ч № НОМЕР_1 .
У відзиві також зазначено, що у зв`язку зі зміною законодавства щодо порядку індексації грошових доходів населення, норми та положення Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч 1 ст. 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та проводять фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для Державної прикордонної служби України у кошторисах.
Отже, з метою дотримання бюджетного законодавства при індексації грошових доходів працівників керівник установи та головний бухгалтер мають проводити фактичні видатки установи на заробітну плату лише в межах фонду заробітної плати (грошове забезпечення), затвердженого кошторисом; нарахування суми індексації доходів у повному розмірі за відсутності бюджетних асигнувань у кошторисі, вважається порушенням бюджетного законодавства, що є недопустимим.
Зазначено, що визначення базового місяця та суми індексації грошового забезпечення належить до дискреційних повноважень органу охорони державного кордону.
Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 17 вересня 2020 року у справі № 420/1207/19, від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19, відповідач наполягає, що діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за спірні періоди.
Щодо позовних вимог позивача про виплату компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідач зазначив, що згідно з п. 3 ст. 164 Податкового кодексу України (надалі – ПК України) при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.
Статтею 165 ПК України визначено перелік доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, і у ньому відсутнє посилання на індексацію грошового забезпечення, отже, утримання з індексації сум грошового забезпечення податку на доходи фізичних осіб здійснюється з дотриманням вимог чинного законодавства та не може бути компенсовано позивачу.
Крім цього зазначає, що вимоги позивача про виплату такої компенсації є передчасними, так як виплата щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення, здійснюється при виплаті грошового забезпечення, а станом на сьогодні між сторонами наявний спір щодо виплати індексації грошового забезпечення.
Посилається на постанову Верховного Суду від 28 листопада 2023 року по справі № 420/18163/21, де зазначено, що аналіз положень Порядку № 44 дає підстави для висновку, що виплата щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримується з грошового забезпечення, здійснюється за умови виплати грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, як наслідок, виплата зазначеної компенсації здійснюється лише при виплаті грошового забезпечення, з якого утримуються відповідні податки.
Щодо позовних вимог про компенсацію втрати частини доходів, відповідач вказав, що згідно з вимогами ст. 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Тобто, лише у разі затримки на один і більше календарний місяць виплата уже нарахованих доходів обчислюються компенсаційні суми в розумінні Закону № 2050-III.
Отже, право на нарахування та виплату компенсації може виникнути у позивача лише із травня 2017 року (після затримки на один місяць виплати за березень 2017 року), а не з березня 2017 року, як вказує позивач.
Крім цього, згідно зі ст. 7 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-III та п. 8 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.
У постанові від 11 грудня 2020 року у справі № 200/10820/19-а Верховний Суд вказав, що з огляду на те, що у цій справі позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, а відповідач не відмовляв позивачу у виплаті відповідної компенсації, то право позивача ще не було порушено суб`єктом владних повноважень і звернення його до суду з цим позовом є передчасним.
Враховуючи наведене, відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в повному обсязі (а.с. 90-96).

Згідно із ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 ст. 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 (надалі – позивач, ОСОБА_1 ), є громадянином України, паспорт серії НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_6 від 4 травня 2023 року (а.с. 11-13).
Відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (надалі – відповідач, в/ч НОМЕР_1 , НА ДПСУ), код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_2 , є суб`єктом владних повноважень та належним відповідачем у справі (а.с. 98-100).
Відповідно до довідки в/ч НОМЕР_3 від 4 травня 2023 року (вих. № 659) головний сержант ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_3 з 11 березня 2016 року по дату видачі довідки, з 11 березня 2016 року по 30 квітня 2018 року приймав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, з 1 травня 2018 року по 23 лютого 2022 року приймав участь у здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів на території Донецької область, з 24 лютого 2022 року по 12 квітня 2022 року приймав безпосередньо участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії (а.с. 14).
Згідно із довідкою від 18 липня 2025 року (вих. № 2902), виданою в/ч НОМЕР_3 , головний сержант ОСОБА_1 з 11 березня 2016 року по 29 червня 2023 року проходив військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_3 ; виключений зі списків особового складу наказом командира в/ч НОМЕР_3 від 29 червня 2023 року № 356-ОС та вибув для подальшого проходження служби до НА ДПСУ з 29 червня 2023 року (а.с. 52).
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 від 29 червня 2023 року № 356-ОС «Про особовий склад» головного сержанта ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні начальника НОМЕР_2 прикордонного загону (остання займана посада - начальник третьої комендантської групи комендантського відділення), та згідно наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24 травня 2023 року № 725-ОС вибув для подальшого проходження служби до НА ДКСУ ім. Богдана Хмельницького з 29 червня 2023 року. Щорічну основну відпустку за 2022 рік не використав, за 2023 рік використав 10 календарних днів. Матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік виплачена. Допомога для оздоровлення за 2023 рік виплачена. Гідний виплати з 1 по 29 червня 2023 року: надбавка за особливості проходження служби у розмірі 40 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; преміювання у розмірі 515 відсотків посадового окладу (а.с. 53). 
Згідно із довідкою в/ч НОМЕР_1 від 15 серпня 2025 року (вих. № 2488) відповідно до книг алфавітного обліку головний сержант ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 з 30 червня 2023 року по 5 липня 2024 року (а.с. 101).
Наказом ректора НА ІНФОРМАЦІЯ_2 (в/ч НОМЕР_1 ) генерал-майора ОСОБА_3 від 4 липня 2024 року № 745-ОС головного сержанта ОСОБА_1 (П-019140), молодшого інспектора першої комендантської групи комендантського відділення, звільненого з військової служби в запас наказом ректора Національної академії від 3 липня 2024 року № 741-ОС «д» (у зв`язку зі звільненням з полону) згідно із п. 3 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» без права носіння військової форми одягу, […] наказано: виключити зі списків особового складу та всіх видів забезпечення; відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом МВС України від 25 червня 2018 року № 558, затвердженої Міністерством юстиції України 23 липня 2018 року за № 854/32306 (із змінами), виплати головному сержанту ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільнені з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 8 повних календарних років служби в сумі 86 730,40 грн відповідно до ч. 14 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», виплатити грошову компенсацію за 126 невикористаних днів додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016 – 2024 роки в сумі 91 066,92 грн, за 30 невикористаних днів основної щорічної відпустки за 2022 рік та за 15 невикористаних днів щорічної відпустки за 2024 рік; допомога для оздоровлення за 2024 рік виплачена (а.с. 79).
14 серпня 2024 року представник позивача, адвокат Єрьоміна В.А., звернулась до в/ч НОМЕР_3 із адвокатським запитом щодо надання інформації стосовно індексації грошового забезпечення за час проходження служби (а.с. 16).
У відповідь на зазначене звернення в/ч НОМЕР_3 надала (вих. № 09/9590-24-Вх/722 від 6 вересня 2024 року) довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 за 2016-2023 роки та довідку-розрахунок індексації грошового забезпечення за час проходження служби (довідки №№ 763, 764, 765, 766, 767, 768, 769, 770, 771 від 5 вересня 2024 року) (а.с. 16-26). 
Листом від 5 вересня 2024 року (вих. № 09.01/8190-24-Вих) в/ч НОМЕР_1 у відповідь на запит адвоката Єрьоміної В.А. стосовно індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 (зареєстрований 3 вересня 2024 року за № 9317-24-Вх) повідомила, що за період з 1 січня 2016 року по 5 липня 2024 року позивачу нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення згідно із Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (зі змінами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2015 року № 1013). Правові підстави для проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяці - січень 2008 року, за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із одночасною виплатою компенсації втрати частини доходів на суми індексації грошового забезпечення у в/ч НОМЕР_1 відсутні (а.с. 15, 78).
Згідно із довідкою-розрахунком індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 (вих. № 771 від 5 вересня 2024 року), виданою в/ч НОМЕР_3 , за період з 11 березня 2016 року по 29 червня 2023 року базовий місяць для нарахування індексації – березень 2016 року, березень 2018 року відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвер-дженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року (а.с. 57-58). 
Разом із цим як вбачається з довідок, виданих в/ч НОМЕР_3 , від 5 вересня 2024 року (вих.: № 763, № 764, № 765) та від 16 липня 2025 року (вих.: № 1113, № 1114, № 1115) про грошове забезпечення ОСОБА_1 та інші види винагороди за 2016, за 2017, за 2018 роки, індексація грошового забезпечення позивача у період з січня 2016 року по листопад 2018 року не здійснювалась; у грудні 2018 року була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення у розмірі 71,08 грн (а.с. 54-56, 80-82). 
Будучи не згодним із не нарахуванням та не виплатою йому індексації грошового забезпечення за спірний період із застосуванням в якості базового місяця (місяця підвищення доходів) січня 2008 року, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (надалі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. 
Відповідно до положень ст.ст. 1 - 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (надалі - Закон № 2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
В силу абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Індексація грошових доходів населення здійснюється згідно із Законом України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (надалі - Закон № 1282-ХІІ) та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (надалі - Порядок № 1078).
Відповідно до ст. 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшко-довувати подорожчання споживчих товарів і послуг; поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
Статтею 2 Закону № 1282-XII визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
Відповідно до ч. 5 ст. 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
У ст. 4 Закону № 1282-XII зазначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсоток (до 1 січня 2016 року), 103 відсотка (після 1 січня 2016 року). Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у ч. 1 цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. […].
Частиною 1 ст. 6 Закону № 1282-ХІІ визначено, що у разі виникнення обставин, передбачених ст. 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону № 1282-ХІІ порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Згідно з п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (до 1 січня 2016 року 101 відсоток).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абз. 2 цього пункту.
За змістом абз. 5 п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців.
Відповідно до абз. 2 п. 4 Порядку № 1078 оплата праці, у тому числі, грошове забезпечення, індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.
Згідно із абз. 4 п. 4 Порядку № 1078 частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.
Порядок визначення суми індексації протягом спірного періоду регулювався абз. 6 п. 4 Порядку № 1078 (з 15 березня 2018 року врегульований абз. 5 цього ж пункту з тотожнім змістом), згідно якого сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
9 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (надалі - Постанова № 1013), яка набрала чинності 15 грудня 2015 року.
Згідно з п. 6 цієї постанови вона застосовується з 1 грудня 2015 року.
Отже, з 1 грудня 2015 року п. 5 Порядку № 1078 застосовувався у новій редакції (в редакції, аналогічній абз. 6 п. 4 Порядку № 1078 до внесення змін постановою 1013.
Відповідно до редакції абз. 1 п. 5 Порядку № 1078, яка чинна з 1 грудня 2015 року, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Згідно з абз. 2 п. 5 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Відповідно до абз. 3 п. 5 Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Абзацом 4 п. 5 Порядку № 1078 передбачено, що якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі, коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру (абз. 5 п. 5 Порядку № 1078).
Згідно з абз. 6 п. 5 Порядку № 1078 до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), […] до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у п. 1-1 цього Порядку.
Пунктами 1, 3 Постанови № 1013, крім іншого, встановлено, що:
- підвищуються посадові оклади з 1 грудня 2015 року працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери;
- підвищуються з 1 грудня 2015 року на 10 відсотків посадові оклади працівників, розміри яких затверджено відповідними постановами Уряду;
- у межах видатків на оплату праці, затверджених у кошторисах органів виконавчої влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів, за рахунок виплат, пов`язаних з індексацією, надбавок, доплат, премій підвищуються на 25 відсотків посадові оклади керівних працівників, спеціалістів і службовців, розміри яких затверджено відповідними розпорядженнями й постановами Уряду;
- міністрам, керівникам інших центральних органів виконавчої влади, головам обласних, Київської міської державних адміністрацій та інших державних органів у межах передбачених коштів державного бюджету, місцевих бюджетів та власних коштів доручено вжити заходів для підвищення з 1 грудня 2015 року розмірів посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати), перегляду розмірів надбавок, доплат, премій, спрямувавши на зазначені цілі всі виплати, пов`язані з сумою індексації, яка склалась у грудні 2015 року, з тим, щоб розмір підвищення всіх складових заробітної плати у сумарному виразі для кожного працівника у грудні 2015 року перевищив суму індексації, яку йому повинні були виплатити у грудні 2015 року;
- для проведення подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку № 1078.
Таким чином, з 1 грудня 2015 року Постановою № 1013 були підвищені посадові оклади окремих працівників бюджетної сфери. Крім цього, вказана постанова передбачала підвищення розмірів посадових окладів, тарифних ставок, заробітної плати, а також перегляд постійний додаткових виплат, щоб розмір такого підвищення у грудні 2015 року перевищив суму індексації у грудні 2015 року. Зазначене мало на меті «обнуління» індексація минулих років, розмір якої зростав внаслідок довготривалого не підвищення доходу працівників. У такому випадку для подальшої індексації заробітної плати обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року відповідно до Порядку № 1078, який уже діяв зі змінами, внесеними Постановою № 1013.
Проаналізувавши наведені приписи Постанови № 1013, суд висновує, що січень 2016 року визначений для обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації заробітної плати тим працівникам/службовцям, яким були підвищені оклади/тарифні ставки з 1 грудня 2015 року.
При цьому Постановою № 1013 не встановлені підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовцям, а тому січень 2016 року не можна вважати місяцем підвищення доходу (місяцем підвищення тарифних ставок (окладів)), з якого починається обчислення індексу споживчих цін для подальшої індексації грошового забезпечення позивача.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21 березня 2023 року по справі № 620/7687/21 (п. 58) та у постанові від 22 березня 2023 року по справі № 380/1730/22 (п. 62).
Згідно із редакцією Порядку № 1078 (зі змінами, внесеними Постановою № 1013):
- у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків (абз. 1 п. 5);
- обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення грошових доходів населення (абз. 2 п. 5);
- для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник (п. 10-2).
Порівняльний аналіз наведених приписів свідчить про те, що внаслідок змін, запроваджених Постановою № 1013, з 1 грудня 2015 року діють єдині правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації для всіх працівників, незалежно від дати їх прийняття, переведення чи виходу на роботу.
Внаслідок цих змін Порядок № 1078 у редакції, що застосовується з 1 грудня 2015 року, не містить поняття базовий місяць і передбачає уніфікований підхід до обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації всіх працівників.
При цьому з 1 грудня 2015 року замість терміну «базовий місяць» використовується термін «місяць підвищення доходу» (місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій, […]). Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати/доходу визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад).
Отже, з 1 грудня 2015 року зростання заробітної плати/доходу за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.
Зазначене відрізняє поняття «місяць підвищення доходу» та «базовий місяць», так як визначення останнього залежало також від зростання заробітної плати за рахунок будь-якої з її постійних складових.
Системне тлумачення приписів Постанови № 1013 у взаємозв`язку із запровадженими нею змінами до п.п. 5, 10-2 Порядку № 1078, дає підстави для висновку, що для проведення подальшої індексації грошового забезпечення відповідачу у періоди, починаючи з 1 грудня 2015 року, належало переглянути базовий місяць, визначений за правилами, що діяли до цієї дати, визначивши при цьому місяць підвищення доходу позивача (тобто, місяць останнього підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, яку займав позивач).
На час існування спірних правовідносин схеми посадових окладів військовослужбовців були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка була чинною з 1 січня 2008 року по 28 лютого 2018 року включно.
Таким чином, саме січень 2008 року є місяцем, за яким належало здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення позивача у період з 11 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року.
Цей висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 26 січня 2022 року по справі № 400/1118/21, від 23 березня 2023 року по справі № 400/3826/21, від 30 березня 2023 року по справі № 380/16409/21, від 4 квітня 2023 року по справі № 300/5628/21 та інших.
Як встановлено судом, в/ч НОМЕР_3 , в якій проходив службу позивач у період з 11 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року, індексація його грошового забезпечення у вказаний період із врахуванням в якості базового місяця січня 2008 року - не здійснювалась.
Відповідно до п. 3 розділу І Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 липня 2018 року за № 854/32306 (в редакції, чинній станом на час звільнення позивача з військової служби) грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується в органах Держприкордонслужби за місцем їх служби або органом, у якому вони перебувають на фінансовому забезпеченні згідно з приміткою до штату.
Відповідно до п. 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29 грудня 2009 року № 1115/2009 (в редакції, чинній як станом на час проходження позивачем військової служби у в/ч НОМЕР_3 та в/ч НОМЕР_1 , так і станом на час звільнення позивача з військової служби), особа, звільнена з військової служби, на день виключення із списків особового складу органу Держприкордонслужби розраховується за всіма видами належного їй на день звільнення матеріального та грошового забезпеченням.
Отже, у випадку, якщо індексація грошового забезпечення військовослужбовця ДКСУ не нараховувалась своєчасно (під час здійснення поточного нарахування та виплати грошового забезпечення), вона мала бути нарахована та виплачена військовослужбовцю при його звільненні зі служби.
За поясненням в/ч НОМЕР_3 індексація грошового забезпечення військовослужбовців в/ч НОМЕР_3 у період березень 2016 року – лютий 2018 року здійснювалась із врахуванням в якості базового місяця (місяця підвищення доходу) - березня 2016 року (а.с. 42-44, 26).
Також за поясненнями в/ч НОМЕР_3 інформація про суму нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення була передана до в/ч НОМЕР_1 встановленим порядком при вибутті позивача з метою подальшого зарахування на грошове забезпечення (а.с. 42).
Беручи до уваги наведені вище нормативно-правові приписи та встановлені судом обставини, суд висновує, що відповідач при виключенні позивача зі списків особового складу в/ч та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням з військової служби у липні 2024 року мав здійснити з ним повний розрахунок - в тому числі в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за минулі періоди (зокрема, за період з 11 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року).
Як наслідок, позовні вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 , яка виразилась у не нарахуванні та не виплаті позивачу за період з 11 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року індексації грошового забезпечення відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з визначенням місяців, в яких відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року – підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 11 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року, обчислену з врахуванням в якості базового місяця (місяця підвищення доходу) січня 2008 року, суд виходить з такого.
Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: […] 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; […] 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, […] від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Керуючись наведеним вище, беручи до уваги встановлені судом обставини, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 11 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року з урахуванням місяця підвищення доходів січня 2008 року також підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення і з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44, - суд зазначає наступне.
Відповідно до пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України (надалі - ПК України) фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи, є платником податку на доходи фізичних осіб.
В силу положень п.п. 163.1.1, 163.1.2 п. 163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидентів є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, серед іншого, включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту), що передбачено пп. 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 ПК України.
Пунктом 167.1 ст. 167 ПК України встановлено, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у п.п. 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.
Відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 цього Кодексу.
Згідно з п. 168.5 ст.165 ПК України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, […], а у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Відповідно до п. 1 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (надалі - Порядок № 44), цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, […] у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби.
Згідно з абз. 1 п. 2 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, […], а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Пунктом 3 Порядку № 44 передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, […] за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб».
Відповідно до п. 4 Порядку № 44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Пунктом 5 Порядку № 44 установлено, що грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
У постанові від 4 квітня 2024 року, прийнятої в межах адміністративної справи № 160/4155/22, предметом спору у якій були правовідносини щодо нарахування й виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 16 серпня 2016 року до 28 лютого 2018 року і де позивач просив суд здійснити таке нарахування та виплату із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку № 44, Верховний Суд дійшов висновку, що: «…Порушене право належить захистити у спосіб стягнення з відповідача на користь позивачки щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення розміром: 4057,97 грн за період 1 березня 2018 року до 28 листопада 2019 року у загальній сумі: 85217,37 грн, з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44.» (п. 88).
На підставі викладеного вище, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 4 квітня 2024 року по справі № 160/4155/22, а також висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постановах від 22 вересня 2020 року по справі № 910/3009/18, від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача і в цій частині.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 , яка виразилась у не нарахуванні та не виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 11 березня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати, та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 11 березня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати, суд виходить з такого.
Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» (надалі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (надалі - Порядок № 159).
Згідно з ч. 1ст. 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Частиною 2 ст. 2 Закону № 2050-ІІІ (в редакції, яка діє з 26 лютого 2021 року) визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Згідно зі ст.ст. 3, 4 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період не виплати доходу; виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Аналогічні приписи містяться і у 5 Порядку № 159, в якому зазначено, що сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Отже, розрахунок та виплата компенсації здійснюється при виплаті заборгованості.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 5 березня 2020 року по справі № 140/1547/19, від 16 грудня 2020 року по справі № 521/21718/16-а, від 4 березня 2021 року по справі № 520/34/17, від 24 січня 2023 року по справі № 200/10176/19-а, від 11 серпня 2023 року по справі № 380/103/22.
Враховуючи, що станом на час розгляду справи виплата позивачу індексації грошового забезпечення за період з 11 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року не відбулась, позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.
Таким чином, адміністративний позов позивача підлягає частковому задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України від 8 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» позивач є звільненим від сплати судового збору.
Згідно з ч. 2 ст. 139 КАС України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, тому в силу вимог ст. 139 КАС України питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військової частини НОМЕР_1 ), яка виразилась у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 при виключенні його у липні 2024 року зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення у зв`язку зі звільненням з військової служби індексації грошового забезпечення за період з 11 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року із врахуванням в якості місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січня 2008 року.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військову частину НОМЕР_1 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 11 березня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням в якості місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січня 2008 року - відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна