Справа № 161/4196/26 
Провадження № 2/161/3512/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(З А О Ч Н Е )
08 травня 2026 року м. Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Присяжнюк Л.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

В С Т А Н О В И В :

23 лютого 2026 року позивач звернувся до суду з цим позовом.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 вересня 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем був укладений договір № 1244936 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримала позику у розмірі 10 000,00 грн на строк 30 днів зі сплатою відсотків за користування позикою у розмірі 1,8% на день.
Позивач вказує, що за договором факторингу набув права вимоги за кредитним договором.
Посилаючись на те, що позичальник неналежним чином виконує взяті на себе зобов`язання по своєчасному погашенню заборгованості за кредитом, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором у розмірі 31 060 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту – 10 000 грн.; заборгованість за процентами – 21 060 грн.
Відповідач письмового відзиву на позов не подала.
Частиною першою статті 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про розгляд справи, але не подала відзиву, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, з таких підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що 05 вересня 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем був укладений договір № 1244936 про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримала позику у розмірі 10 000,00 грн на строк 30 днів зі сплатою відсотків за користування позикою у розмірі 1,8% на день.
За договором факторингу позивач набув право вимоги за кредитним договором.
Згідно наданого позивачем розрахунку позовних вимог, він вважає, що заборгованість станом на дату передачі прав вимоги становить 31 060 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 10 000 грн.; заборгованість за процентами – 21 060 грн.
Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).
За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність.
Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (частина перша статті 1048 ЦК України).
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина перша статті 1010 ЦК України).
З досліджених судом письмових матеріалів справи слідує, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів фактичного перерахування кредиту відповідачу.
Так, в якості доказів перерахування кредиту у розмірі 10 000,00 грн відповідач надав лист ТОВ ФК «Вей фор пей» від 16 грудня 2025 року, згідно якого було здійснено наступну операцію за розпорядженням ТОВ «Авентус Україна»:
«05.09.2019 на суму 10000 (десять тисяч гривень 00 копійок) грн, маска картки НОМЕР_1 , код авторизації unknow, номер транзакції в системі WayForPay - creditplus-3215882».
Із зазначеного доказу суд не може встановити, що платіж був здійснений саме на користь відповідача, або на реквізити картки, яка повідомлялася відповідачем.
Так, у пункті 1.5. договору було передбачено, що позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий клієнтом.
Матеріали справи не містять у собі жодних доказів того, що картковий рахунок з маскою картки НОМЕР_1 дійсно належить відповідачеві, або що вона повідомляла цей рахунок позивачу для перерахування коштів.
В жодному наданому суду документі, які підписувалися з боку відповідача одноразовим ідентифікатором, не виявлено реквізитів картки відповідача.
Позивач також не звертався до суду із клопотанням про витребування відповідних доказів з банківських чи інших фінансових установ, для підтвердження реквізитів картки відповідача.
Підсумовуючи вищевикладене, оскільки позивач не надав суду належних та достовірних доказів перерахування суми позики у розмірі 10 000,00 грн на користь відповідача, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за безпідставністю.
Оскільки суд відмовив у задоволенні позову, всі судові витрати позивача залишаються за ним.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.141, 265, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивачем у справі є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд.1, корп.28, код ЄДРПОУ 35234236.
Відповідачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Повне рішення суду складено та підписано 08 травня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області       Людмила ПРИСЯЖНЮК