ЄУН 387/1739/25
Номер провадження по справі 2/387/185/26

З А О Ч НЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року селище Добровеличківка
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі:

головуючого судді Майстер І.П.
за участю секретаря судового засідання    Полюхович Т.А.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:
І. Описова частина
Стислий зміст позовних вимог
06.11.2025 до Добровеличківського районного суду Кіровоградської області надійшов позов, у якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №4632734від 09.05.2024 у розмірі 25 740,00 грн.
Свій позов ТОВ "Свеа Фінанс" обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору №4632734від 09.05.2024 укладеного між ТОВ"Лінеура Україна" та ОСОБА_1 перший надав останньому кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку в сумі 5200,00 гривень строком на 350 днів, базова процентна ставка 1,5 % на день. 24.12.2024 між ТОВ"Лінеура Україна" та ТОВ "Свеа Фінанс" укладено договір факторингу №01.02-36/24, відповідно до якого ТОВ "Свеа Фінанс" перейшло право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Однак відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту, сплаті відсотків, тому має заборгованість перед позивачем на загальну суму 25 740,00 грн, яку в добровільному порядку сплатити не бажає, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом.
Представник позивача в судове засідання не з`явився. У пункті 3 позовної заяви зазначив про розгляд справи без участі представника позивача, у разі неявки у судове засідання відповідача провести заочний розгляд справи без участі представника позивача та ухвалити заочне рішення, також було надано окремо заяву.
Відповідач в судове засідання не з`явився. При цьому суд зазначає, що про дату, час і місце судового засідання останньому повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме шляхом направлення ухвали суду за місцем реєстрації, якою відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Проте, поштове відправлення повернуто суду без вручення з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». За наведеного, ухвала про відкриття провадження у відповідності до ч.8 ст.128, ч.1 ст.131 ЦПК України, вважається врученою. Крім того судом опубліковано оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті «Судова влада України».
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 12.11.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 23.03.2026 постановлено про заочний розгляд справи та винесення заочного рішення суду.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІІ. Мотивувальна частина
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Судом встановлено, що 09.05.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 4632734 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит в розмірі 5200 грн. строком на 350 днів зі стандартною процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 1,50 % в день. Кредит мав бути наданий протягом трьох робочих днів з моменту укладення договору відповідно до п. 2.2 договору. Відповідно до п.п. 2.1 договору кредит надається Товариством у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки клієнта № НОМЕР_1 . Згідно з п.п. 2.4. Кредитного договору кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за реквізитами, згідно п.п. 2.1. У пункті 1.4 договору вказано, що стандартна процентна ставка становить 1,50 % на день. Розділом 4 договору передбачено порядок продовження строку користування кредитом, автопролонгація. Згідно з п.4.1. Договору сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з графіком платежів.
Крім того, відповідачем ОСОБА_1 підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Додаток №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4632734 від 09.05.2024, яким є Графік платежів, в якому позичальнику встановлена періодичність та розміри платежів кредиту та сплати процентів за користування ним.
Також, під час укладення вищевказаного кредитного договору, відповідачем підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором Паспорт споживчого кредиту.
Відповідно до листа директора ТОВ «ПЕЙПЕК» від 26.12.2024 вказане Товариство надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. 09.05.2024 суму в розмірі 5200 грн. було успішно перераховано на картку НОМЕР_2 відповідно до договору з ТОВ «Лінеура Україна».
24.12.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено договір факторингу № 01.02-36/24, за яким ТОВ «Лінеура Україна відступило права вимоги, а ТОВ "Свеа фінанс" набуло право вимоги за первинними договорами в розмірі заборгованостей боржників перед ТОВ «Лінеура Україна» визначеними в Реєстрі боржників, у тому числі, за даним договором факторингу ТОВ "СВЕА ФІНАНС" було відступлено право вимоги за заборгованістю ОСОБА_1 , перед ТОВ «Свеа Фінанс» за кредитним договором № 4632734від 09.05.2024.
Станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №4632734від 09.05.2024 становить: заборгованість по тілу 5200 грн 00 коп.; заборгованість по відсотках 17940 грн 00 коп., пеня 2600 грн 00 коп. Загальна заборгованість 25740 грн 00 коп. 
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
У ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст. 525 ЦК України).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Частиною 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За змістом частин 3, 4, 6 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як убачається з матеріалів справи, кредитний договір від 09.05.2024 №4632734підписаний електронним підписом позичальника ОСОБА_1 , відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону, в якому зазначені анкетні дані ОСОБА_1 , відомості щодо його місця проживання, номер телефону та його банківський рахунок, електронний підпис НОМЕР_3 .
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з частинами першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 514 ЦК України, частини першої статті 516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.
Відповідно до статей 1080, 1084 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.
Судом встановлено, що між відповідачем та ТОВ «Селфі Кредит» укладено кредитний договір, в якому погоджені сторонами умови надання кредиту, строк та порядок його повернення, даний договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису.
ТОВ «Селфі Кредит» свої зобов`язання за кредитом №4632734 та обслуговування кредитної картки виконав належним чином, що найшло свої підтвердження в матеріалах справи. 
Натомість відповідач не виконав належним чином взятих на себе зобов`язань, внаслідок чого станом на 06.11.2025 виникла заборгованість в сумі 25 740,00 гривень, при цьому право грошової вимоги до відповідача правомірно перейшло до позивача на підставі договору про факторингу №01.02-36/24 від 24.12.2024, в зв`язку з чим він звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості.
Слід зазначити, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.
Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "…боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".
Таким чином, перевіривши та з`ясувавши обставини справи та оцінюючи всі наявні докази у справі, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач довів за допомогою належних та допустимих доказів факт передачі первісним кредитором ТОВ «Селфі Кредит» права грошової вимоги у заявленому позивачем розмірі до відповідача за кредитним договором №4632734від 09.05.2024 на підставі договору факторингу №01.02-36/24 від 24.12.2024.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Водночас що стосується нарахування відсотків, суд зазначає, що згідно з умовами пункту 1.4.1 кредитного договору від 09.05.2024, денна процентна ставка становить 1,5 % від суми кредиту та застосовується протягом усього строку кредитування, визначеного пунктом 1.3 цього договору. Відповідно до пункту 1.3 договору строк кредитування становить 350 днів.
Водночас, відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, чинній з 24 грудня 2023 року (з урахуванням змін, внесених Законом України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року), максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1 %.
Разом із тим, пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено тимчасове регулювання, відповідно до якого протягом 240 днів з дня набрання чинності зазначеним Законом максимальний розмір денної процентної ставки становить: протягом перших 120 днів — не більше 2,5 % на день; протягом наступних 120 днів — не більше 1,5 % на день.
Суд зазначає, що наведені перехідні положення мають тимчасовий характер та застосовуються виключно у період дії відповідного перехідного механізму, спрямованого на поступове приведення правового регулювання у відповідність до нових вимог закону. Після завершення встановленого перехідного періоду підлягає застосуванню загальне правило, передбачене частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», а саме обмеження денної процентної ставки на рівні 1 %.
Оскільки кредитний договір укладено 09.05.2024, тобто після набрання чинності зазначеними змінами, а період нарахування процентів, заявлений позивачем, охоплює час, коли вже діяло загальне обмеження у 1 % на день, умова договору щодо нарахування процентів у розмірі 1,5 % на день у частині перевищення встановленого законом обмеження не відповідає імперативним вимогам законодавства та не підлягає застосуванню.
Таким чином, починаючи з 09.05.2024, нарахування процентів за ставкою, що перевищує 1% на день, є неправомірним.
Судом встановлено, що нарахування процентів здійснювалося позивачем за період з 09.05.2024 по 24.12.2024 на суму основного боргу 5 200,00 грн, у результаті чого позивачем нараховано 17 940,00 грн процентів.
З урахуванням наведених норм матеріального права, суд здійснює перерахунок процентів, виходячи з гранично допустимої денної процентної ставки у розмірі 1 %.
Період з 09.05.2024 по 24.12.2024 становить 230 календарних днів. Відтак, розмір процентів, що підлягає стягненню, становить: 5 200,00 грн ? 1 % ? 230 днів = 11 960,00 гривень.
Отже, нараховані позивачем проценти у сумі 17 940,00 грн підлягають зменшенню до 11 960,00 грн, а різниця у сумі 5 980,00 грн є нарахованою безпідставно та стягненню не підлягає.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог у частині стягнення процентів, виходячи з обмеження денної процентної ставки на рівні 1 % відповідно до вимог Закону України «Про споживче кредитування».
В той же час, щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за неустойкою ( пені) , суд виходить з наступного.
17 березня 2022 р. набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX від 15 березня 2022 р., яким, зокрема, було внесено зміни дорозділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу Українита доповнено його пунктом 18, що встановлює нові правила звільнення позичальника від відповідальності в разі прострочення виконання ним своїх зобов`язань.
Так, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи зазначене вище, вимога позивача про стягнення неустойки ( пені) в розмірі 2600 гривень задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач порушив умови договору споживчого кредиту, не розрахувався за отримані в борг грошові кошти, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості підлягають частковому задоволенню, а саме за договором №4632734від 09.05.2024 у розмірі 17160,00 гривень, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 5200,00 грн та по процентах в розмірі 11 960,00 гривень.
При цьому, відповідач не скористався своїм процесуальним правом, не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед ТОВ "Свеа Фінанс" не довів відсутність заборгованості.
Таким чином, позовні вимоги ТОВ "Свеа Фінанс" про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню частково.
Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги задоволені частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 1614 грн 93 коп. (17160,00?100%:25740,00):2422,40.
На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 11, 207, 526, 629, 634, 638, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором — задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором №4632734 від 09.05.2024 у розмірі 17 160 (сімнадцять тисяч сто шістдесят) гривень 00 копійок.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 614 (одна тисяча шістсот чотирнадцять) гривень 93 копійки.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення ( виклику ) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Свеа Фінанс" ( 03124, місто Київ бульвар Вацлава Гавела,6, код ЄДРПОУ 37616221);
відповідач –  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 ,  РНОКПП НОМЕР_4 

Суддя 
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області          Майстер І.П.