Справа № 188/806/23 
Провадження № 2/188/39/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року  с-ще Петропавлівка 
Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді Курочкіної О.М.,
секретар судового засідання Сахно А.А.
справа №188/806/23
позивач: ОСОБА_1 ,
представник позивача: ОСОБА_2 , 
відповідач: ОСОБА_3 ,
представник відповідача: ОСОБА_4 
про відшкодування збитків,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування збитків на загальну суму 115811,62 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач орендує земельну ділянку загальною площею 34,1363 з кадастровим номером 1223882500:01:001:1896 із земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля), розташовану на території Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Вказана земельна ділянка використовується для вирощування сільськогосподарських культур, зокрема соняшнику.
18 липня 2022 року посіви соняшнику на даній земельній були знищені рогатою худобою, яку випасала ОСОБА_3 , про що в той же день комісією у складі начальника відділу земельних відносин виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Хорошиловою М.С., спеціалістом І категорії відділу земельних відносин Кононенко Л.А, депутата Миколаївської сільської рад VIII скликання ОСОБА_5 та поліцейського офіцера громади ОСОБА_6 - було складено відповідний акт обстеження земельної ділянки.
Згідно вказаного акту обстеження посіви соняшнику, розташовані на земельній ділянці кадастровий номер 1223882500:01:001:1896, були частково з`їдені та ушкоджені великою рогатою худобою, яку зі слів ОСОБА_1 випасала громадянка ОСОБА_3 . Орієнтовна площа ушкодженого врожаю становить орієнтовно 3 га (копія акту від 18 липня 2022 року додається). На засіданні адміністративної комісії, ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вищевказаних діянь визнала. В зв`язку з чим на неї було накладене адміністративне стягнення згідно ч.1 ст.104 КУпАП в розмірі 85 гривень.
25 липня 2022 року ситуація повторилась - велика рогата худоба, яку випасала ОСОБА_3 , знову знищила посів врожаю соняшнику на орендованій позивачем земельній ділянці, кадастровий номер 1223882500:01:001:1896. Про що комісією було складено новий акт обстеження, згідно якого орієнтовна площа ушкодженого врожаю становила 2 га. 
В зв`язку з вищевказаними подіями, 11 серпня 2022 року Адміністративною комісією виконавчого комітету Миколаївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області було винесено Постанову № 24 про накладення адміністративного стягнення на гр. ОСОБА_3 . 
На засіданні адміністративної комісії ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вищевказаних діянь визнала, в зв`язку з чим на неї було накладене адміністративне стягнення згідно з ч.2 ст.104 КУпАП «Повторна потрава посівів, зіпсуття або знищення зібраного врожаю сільськогосподарських культур що знаходиться в полі, повторне пошкодження насаджень худобою чи птицею протягом року після накладення штрафу за таке саме правопорушення» в розмірі 114 гривень.
Таким чином, своїми діями відповідач завдала позивачу збитків у вигляді упущеної вигоди, які має відшкодувати, оскільки через її протиправні дії він втратив
можливість отримати грошовий дохід від продажу вирощеного соняшника.
Позивач вважає, що розмір вказаних збитків (упущеної вигоди) відповідає вартості знищених посівів соняшнику, яку він розрахував за наступним алгоритмом:
Вартість знищених посівів соняшника = площа знищених посівів соняшника (га) х середня врожайність соняшника у Синельниківському районі Дніпропетровської області (ц/га) х ціна насіння соняшника за тонну після збору його врожаю в 2022 році
Отже:
- площа знищених посівів соняшника згідно актів обстеження від 18 липня 2022 року та 25 липня 2022 року складає 5 гектарів.
- врожайність насіння соняшника у підприємствах Синельниківського району
Дніпропетровської області розрахована з врахуванням даних Головного управління статистики у Дніпропетровській області від 27 лютого 2023 року №08-07/441-23.
Згідно вказаної довідки середня врожайність соняшнику становить 22,1 ц/га за 2020 рік та 23,2 ц/га за 2021 рік. Крім того, в даному документі зазначено, що дані про середню врожайність соняшника у 2022 році будуть оприлюднені після завершення встановленого Законом України «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період воєнного стану або стану війни» терміну для подання статистичної та фінансової звітності. Таким чином в якості показника врожайності соняшника, позивач взяв середній арифметичний показник за два минулі роки, тобто (22,1 ц/га +23,2 ц/га): 2=22,65 ц/га.
Середня ціна насіння соняшнику у Дніпропетровській області станом на 04 квітня 2023 року згідно даних публічної оферти, викладеної на сайті https://tripoli.land/ua становить 13405 гривень за тонну, тобто 1340,5 гривень за центнер.
Таким чином математичний розрахунок вартості знищених посівів соняшника становить: 5 га х 22,65ц/га х 1340,5грн/ц= 151811 грн. 62 коп., які позивач просить стягнути разом з судовими витратами по справі.
Відповідач надала суду відзив в якому зазначила, що вона дійсно тримає корів та у літній час випасає їх на околиці с. Миколаївка, Синельниківського району Дніпропетровської області, на ділянках місцевості, де росте трава. Біля пасовища розташовані також і землі, призначені для вирощування сільськогосподарських культур. Іноді, дуже рідко, корови на незначний проміжок часу можуть зайти на поле та з`їсти кілька рослин.
Дійсно, 25 липня 2022 року та 11 серпня 2022 року постановами за № № 21 та 24 відповідно адміністративною комісією при виконкомі Миколаївської сільської ради на відповідача було накладено адміністративне стягнення. ОСОБА_3 зазначила, що була на засіданнях комісії та дала пояснення, аналогічні наведеним вище.
Відповідно до цих постанов, зокрема постанови № 21 про накладення адміністративного стягнення від 25 липня 2022 р. адміністративна комісія при виконкомі Миколаївської сільської ради встановила: «згідно Протоколу про адміністративне правопорушення від 18.07.2022року гр. ОСОБА_3 було вчинено знищення посівів соняшника на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні ОСОБА_1 , великою рогатою худобою, яка належить особі, на яку складено протокол.». Постанова № 24 про накладення адміністративного стягнення від 11 серпня 2022 р. у цій частині також аналогічна, за виключенням дати складання протоколу.
ОСОБА_3 запевняє, що на той час вона не аналізувала зміст вказаних нижче постанов, але на даний час змушена це зробити. Очевидно, що поняття «знищення» та «пошкодження» не є тотожними. Зважаючи на те, що термін «знищення» у ч.ч. 1,2 ст. 104 КУпАП відноситься до зібраного врожаю сільськогосподарських культур, що
знаходиться у полі, а щодо насаджень застосовується термін «пошкодження», то, вочевидь, саме такі дії і інкриміновано - пошкодження насаджень худобою та повторне пошкодження насаджень худобою протягом року після накладення штрафу за таке саме правопорушення. 
Відповідач вважає, що в постановах за № № 21 та 24 від 25 липня 2022 року та 11 серпня 2022 року відповідно адміністративною комісією при виконкомі Миколаївської сільської ради фабула правопорушення викладена некоректно.
Наведене вище підтверджується і актами обстеження земельної ділянки комунальної форми власності, кадастровий номер 1223882500 01 001 1896, яка перебуває в оренді ФГ «Абальмасов» від 18 та 25 липня 2022 року. У вказаних актах зазначено наступне: «На час обстеження видно, що соняшник частково з`їдений та ушкоджений великою рогатою худобою» Тобто, насадження соняшника були саме пошкоджені, а не знищені.
При цьому, немає жодних фактичних даних про те до якого ступеню були з`їдені та ушкоджені насадження соняшника. Матеріали справи не містять жодного доказу того, що таке пошкодження потягло за собою припинення росту рослин та неможливість у подальшому збору з них врожаю.
Також, зі згаданих вище актах обстеження земельної ділянки, випливає, що площу земельної ділянки, де було частково з`їдено та ушкоджено соняшник було визначено «орієнтовно» і «зі слів голови ФГ «Абальмасов» позивача.
Як відомо, для обчислення площ земельних ділянок застосовують три способи: і) аналітичний, 2) графічний, 3) механічний. Усі вони передбачають застосування певних замірів, методик, розрахунків.
Визначення площі земельної ділянки зі слів позивача, природно, не можна вважати належним доказом. Більш того, з наданих актів обстеження земельної ділянки не зрозуміло чи входять 2 га. землі, на яких виявлено пошкодження насаджень 25.07.2022 у 3 га., на яких пошкодження насаджень виявлено 18.07.2022р.
Позивач вважає, що для визначення знищених посівів соняшника необхідно враховувати середню врожайність соняшника у Синельниківському районі Дніпропетровської області. 
На підтвердження врожайності позивачем надано лист ГУС у Дніпропетровській області від 27.02.2023 № 08-07/441-23 «Про надання статистичної інформації», у якому зазначено середню урожайність соняшника у 2020 та 2021 роках. Вказаний лист не є належним доказом, оскільки не містить інформацію щодо предмета доказування у вказаній справі, а саме: 1) адресований не позивачеві, а адвокату Олегу Усику, який не є учасником справи та не є представником позивача; 2) не містить інформації щодо часу, про який йдеться у позові (2022 рік); 3) дані щодо врожайності соняшника не можуть бути достовірними, зважаючи на зауваження, викладене у другому абзаці вказаного листа (щодо адміністративно-територіальних одиниць).
Відповідач вважає, що визначати середню врожайність слід з урахуванням особливостей кожної земельної ділянки, якості насіння, строків та інтенсивності проведення польових робіт, часу збирання врожаю тощо. Тому середня врожайність соняшника у 2022 році, яку зазначив позивач: 22,65 ц/га, є виключно його припущенням.
На підтвердження вартості насіння соняшника позивач надав скріншот з сайту, який також є неналежним доказом, оскільки на ньому не зазначено ні джерело його походження, ні дата, на яку актуальна інформація.
ОСОБА_3 зазначила, що позивач не довів позовні вимоги належними та допустимими доказами, а саме не довів чи насадження соняшника було знищено чи пошкоджено і до якого ступеню, не доведено також площу земельної ділянки, врожайність соняшника у 2022 році на вказаній земельній ділянці та ціну насіння соняшника.
Позовні вимоги не визнає повністю, вважає їх необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона працює спеціалістом І категорії відділу земельних відносин Миколаївської сільської ради. До них надійшла заява від ОСОБА_1 про пошкодження посіву соняшника. Виїхавши до орендованої позивачем земельної ділянки, вони виявили що місцями сонях поломаний та поїдений великою рогатою худобою, про що склали акт 18.07.2022 року. Згодом ситуація повторилась, а саме 25.07.2022 року. На запитання представника відповідача про вимірювання площі пошкоджень чи знищення посіву, свідок відповіла, що площу пошкодженої земельної ділянки ніхто не виміряв, а розмір вказаний орієнтовний в Актах. Щодо знищення чи пошкодження посіву соняшнику вона зазначила, що сонях було пошкоджено, про що також зазначено в Актах обстеження земельної ділянки. 
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона працює начальником відділу земельних відносин Миколаївської сільської ради. На підставі звернень ОСОБА_1 вони двічі виїзджали на орендовану ним земельну ділянку, де побачили, що частково повалений соняшник по краю поля і в середині, про що складео акти від 18.07.2026 року та 25.07.2022 року. Було виявлено сліди великої рогатої худоби (корів). На запитання представника відповідача ОСОБА_4 про вимірювання площі, відповіла, що площу пошкодженої ділянки вказали орієнтовну, нічим не виміряли. На одній земельній ділянці були пошкодження в різних місцях, але не знищення.
Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що вони з ОСОБА_1 поїхали на поле подивитися на сонях та пробачили, що соняшник потоптаний, поїдений по краю поля та далі в середині, після чого звернулись до Миколаївської сільської ради та участкового для фіксування факту. Визначити площу пошкоджень не зміг. Сонях був пошкоджений частково.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він є поліцейським офіцером громади та по даному випадку двічі виїзджав до земельної ділянки за заявою ОСОБА_1 про те, що корови витоптали йому сонях. На місці було виявлено часткове пошкодження рослин соняшника, а саме зламані стебла, понадгрижені шапочки та слідим великої рогатої худоби. На його думку ділянка пошкоджень була приблизно одна й та ж сама в обох випадках. Праціниками земельного відділу складено Акти.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він разом з працівниками земельного відділу, ОСОБА_1 та участковим виїхали на земельну ділянку для визначення факту та розміру пошкоджень. Побачили частково зламаний та поїдений сонях. Склали акт. Точної дати не пам`ятає. Ніхто площу не заміряв.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що до нього звернулась ОСОБА_3 за допомогою, оскільки до неї подзвонив ОСОБА_1 та сказав заплатити 10 тисяч гривень за пошкодження соняшника її коровами. Відповідачка попросила його допомогти визначити збитки, оскільки він також чадить сонях. Свідок та ОСОБА_3 зустрілись біля полдя та пішли дивитись чи є пошкодження. Біля посадки сонях не виріс і пошкоджень практично не було. В сторону села Дмитрівка були незначні ушкодження. Свідок нарахував близько 50 штук пошкоджених рослин та вказав, що їх вартість не перевищує 50,00 грн. Свідок також зазначив, що кожен сільський мешканець знає, що корови не їдять сонях, а позивач зводить з відповідачем особисті рахунки, бо напередодні був конфлікт, пов`язаний з землею. 5 га знищеної земельної ділянки – це неможливо, це цілий пай, вказав свідок.
Суд, розглянувши подані стороною позивача документи, вислухавши пояснення сторін та свідків, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_1 орендує земельну ділянку загальною площею 34,1363 з кадастровим номером 1223882500:01:001:1896 із земель сільськогосподарського призначення державної власності (рілля), розташовану на території Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, що підтверджується додатковою угодою до договору оренди від 08.06.2018 року та Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
Вказана земельна ділянка використовується для вирощування сільськогосподарських культур.
18 липня 2022 року та 25 липня 2022 року, під час випасу своєї великої рогатої худоби, відповідач ОСОБА_3 допустила їх захід на орендовану позивачем земельну ділянку, засіяну соняшником, посіви якого були частково з`їдені та пошкоджені худобою.
Даний факт підтверджується Актами обстеження земельної ділянки, від 18.07.2022 року та від 25.07.2022 року, постановами № 21 та 24 про накладення адміністративного стягнення на відповідача за ч.ч.1,2 ст. 104 КУпАП та визнається самим відповідачем.
Отже позивач має право на відшкодування завданих збитків.
Проте, наданий позивачем орієнтовний розрахунок завданих збитків, здійснений з орієнтовних показників: 
орієнтовного розміру земельної ділянки, 
орієнтовної кількості пошкодженого соняшнику, 
орієнтовної його врожайності за минулі роки, 
орієнтовної його середньої вартості 
– не є належним розрахунком завданих збитків. 
Визначення площі земельної ділянки зі слів позивача, не можна вважати належним доказом, оскільки з наданих суду актів обстеження земельної ділянки не зрозуміло чи входять 2 га. землі, на яких виявлено пошкодження насаджень 25.07.2022 у 3 га., на яких пошкодження насаджень виявлено 18.07.2022 р. 
З показань свідків вбачається, що ніхто ніяких вимірів не здійснював, розмір пошкоджень не встановлював. В актах обстеження земельної ділянки йдеться про ушкодження посіву соняшнику без зазначення ступеню такого пошкодження, тоді як в постановах про накладення адміністративного стягнення – зазначається про його знищення.
Таким чином, у зв`язку з відсутність достовірних даних та реальних показників завданої шкоди, суд позбавлений можливості здійснення належного розрахунку завданих збитків (упущеної вигоди).
Визнання відповідачем вини, про яку зазначено в постановах про накладення адміністративного стягнення, не є підставою для задоволення позову, оскільки закон вимагає не слів, а реальних документів або фактів (доказів), які підтверджують обставини справи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 зазначила, що обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, що й буде відповідати встановленомустаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Доказом розміру завданних збитків є експертиза за якою експертом визначається відсоток зламаних рослин (до та після цвітіння), втрата густоти стояння та інші показники, необхідні для визначення розміру завданої шкоди. Після проведення відповідної експертизи, експерт видає Акт обстеження або Висновки експерта з оцінкою втраченого врожаю. Офіційну сертифікацію та лабораторні дослідження здійснюють органи Держпродспоживслужби або акредитовані агролабораторії.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Загальні вимоги до доказів врегульовані ст.77-80 ЦПК України, а положеннями ч.1,6 ст.81 ЦПК України чітко врегульовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд наголошує, що за правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 листопада 2023 року у справі № 462/2056/20 засадничі принципи цивільного судочинства змагальність та диспозитивність покладають на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог. Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. 
Отже, позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. 
Згідно з цивільним процесуальним законом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків.
Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2040/20).
Розглядаючи справу в межах доводів та поданих доказів, суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог про відшкодування збитків (упущеної вигоди).
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Беручи до уваги викладене, з урахуванням того, що позивачем не доведено розмір завданих збитків (втраченої вигоди) належними та допустимими доказами, а саме обсяг пошкоджень насаджень соняшника, площу земельної ділянки, врожайність соняшника та ціну насіння, вважаю, що позовні вимоги є не необгрунтованими, тому суд відмовляє в задоволенні позову.
Щодо вирішення питання про сплату судового збору, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові - на позивача. Тому судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду у сумі 1520,00 гривень, слід залишити за позивачем.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7,12,19,81,133,141,264,265 ЦПК України, ст.ст.258,553, 554, 526,549,610-612,625,1050,1054 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:
У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
У відповідності до п.п.15.5 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса проживання АДРЕСА_1 .
Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса проживання АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Представник відповідача: Руденко Олександр Вікторович, адреса проживання: АДРЕСА_3 . 
 Суддя 	  О. М. Курочкіна