Справа № 643/18190/25 
№ провадження 2-а/624/2/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року Кегичівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Богачової Т.В., з участю секретарів Лебідь Л.В., Тикви А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Кегичівки, Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову поліцейського 2 взводу 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області рядовим поліції Кулика Олексія Михайловича, про притягнення   ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. Закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно    ОСОБА_1  з підстав передбачених п. 1 ст. 247 КУпАП України, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Позовна заява обґрунтована тим, що 08.10.2025 поліцейським 2 взводу 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області рядовим поліції Кулик О.М. було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. За обставинами складеної відносно ОСОБА_1 постанови серії №5889905 вбачається, що останній, 08.10.2025 року о 10:19 год, знаходячись на вул. Карташевській,3 у м. Харкові, керував транспортним засобом автомобілем NEXIA реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_2 , з відсутніми грязьовими фартухами, які передбачені конструкцією ТЗ, та в ході перевірки документів, встановлено, що водій позбавлений права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1.а ПДР - керування ТЗ особою, позбавленою права керування ТЗ. Як пояснює ОСОБА_1 , 08.10.2025 о 10:19 год, він разом зі своїм товаришем, ОСОБА_3 , який керував автомобілем марки Daewoo NЕХІА реєстраційний номер НОМЕР_1 , зупинились на вул. Карташевській, 3, м. Харкова, оскілки останньому необхідно було вийти з автомобіля за особистих потреб. В цей час до ОСОБА_1 підійшли співробітники патрульної поліції, які запропонували йому надати свої особисті документи з метою перевірки відповідності його військово-облікових даних, та не перебування у розшуку з цих підстав. Він надав на вимогу поліцейських свій військовий квиток серії НОМЕР_2 . Після з`ясування цієї обставини, поліцейські запитали його хто є власником автомобіля, та запропонували надати документи на цей транспортний засіб, у зв`язку з чим, він надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, оскільки цей документ знаходився у нього. Після перевірки поліцейськими ТЗ по інформаційній базі даних, будь-який запитань з цього приводу у них не виникало, але за їх інформацією, значилось, що водій ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортним засобом. Він пояснив поліцейським, що за кремом автомобіля він не знаходився, а стояв поряд з ним в той час, коли біля зазначеного автомобіля зупинився автомобіль патрульної поліції. Не зважаючи на його пояснення, поліцейські запропонували йому проїхати до обласної клінічної наркологічної лікарні з метою медичного огляду на стан сп`яніння, оскілки у поліцейських виникла відповідна підозра. Виконуючи вимоги поліцейських патрульної поліції, 08.10.2025 о 10:05 год він був оглянутий лікарем-наркологом, яким не виявлено у нього ознаку сп`яніння відповідно до висновку №2330 від 08.10.2025. Після обстеження, поліцейські патрульної поліції у своєму службовому автомобілі, не зважаючи на викладені обставини, склали щодо ОСОБА_1 постанову від 08.10.2025 серії №5889905 за ч.4 ст. 126 КУпАП, з якою позивач не згоден, та вважає її незаконною, оскільки за кремом автомобіля знаходився його приятель ОСОБА_4 , якого він попросив перевести особисті речі. За вказаних обставин особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, вважає, що в її діях відсутній складу адміністративного правопорушення, передбачений ч. 4 ст. 126 КУпАП. Стаття 276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто - за місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. В даному випадку, за адресою: Харків, вул. Шевченко 315-а, де розташоване Управління патрульної поліції у м. Харкові. Проте, поліцейський 2 взводу 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області рядовий поліції Кулик О.М. положень закону не дотримався та виніс постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення за місцем знаходження транспортного засобу. Незаконно розглянувши справу на знаходження транспортного засобу, поліцейський суттєво порушив права позивача. Крім того, незаконно розглянувши справу на місці знаходження транспортного засобу, рядовий поліції Кулик О.М. не дав ОСОБА_1 можливості скористатися правами, передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі.
Справа надійшла до суду за підсудністю на підставі ухвали Салтівського районого суду міста Харкова від 27.10.2025, відповідно до ст. 29 КАС України.
Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 18 листопада 2025 року провадження у справі відкрито, призначено судове засідання, відповідачу наданий строк для подання відзиву. 
Відповідач Департамент патрульної поліції 04 грудня 2025 року надіслав до суду відзив на позовну заяву. Відповідач вважає, що заявлені позовні вимоги є незаконними, необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, а оспорювана постанова - законною, правомірною і такою, що підлягає залишенню без змін з наступних підстав. Об`єктом правопорушення передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Правовими актами, які регулюють відносини в зазначеній сфері, є закони України «Про дорожній рух», «Про Національну поліцію», Постанова Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» від 10.10.2001 № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), КУпАП та інші. За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ (далі - Закон України «Про дорожній рух»), встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР). Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль). Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух. В пункті 1.1 ПДР зазначено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. В пункті 1.9 ПДР зазначено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами. Абзацом 2 частини другої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу працівників поліції, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Пункт 2.4.а ПДР встановлює, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1. В пункті 2.1.а ПДР зазначено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Диспозиція частини четвертої статті 126 КУпАП передбачає наступний склад адміністративного правопорушення: керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами. Як визначено статтею 251 КУпАП, наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи встановлюється доказами у справі. У відповідності до статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. Так, частиною першою статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» закріплено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/ розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху. Зазначені обставини фіксувались працівниками поліції на портативний відеореєстратор (бодікамеру) № 472526. Наказом МВС України «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічним засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису» від 18.12.2018 № 1026 (далі - Інструкція № 1026) визначено строк зберігання на сервері відеозаписів з портативних відеореєстраторів та становить 30 діб. Враховуючи дату події 08.10.2025 та дату отримання відповідачем копії ухвали суду про відкриття провадження - 18.11.2025, то відповідач об`єктивно позбавлений можливості надати до суду відеозапис з бодікамери «472526», через закінчення строків його зберігання. Відповідачем до відзиву додано відеозапис із реєстратора 70mаі, встановленого у службовому транспортному засобі на якому відтворено рух транспортного засобу DAEWОО NЕXIА, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за обставин, зазначених в постанові. Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною четвертою статті 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду про позбавлення особи права керування транспортними засобами, яка набрала законної сили. На місці зупинки транспортного засобу інспектором всебічно, повно і об`єктивно було досліджено всі обставини справи в їх сукупності та встановлено, що постановою Кегичівського районного суду Харківської області від 27.02.2024 у справі № 624/134/24 позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною другою статті 130 КУпАП з застосуванням адміністративного стягнення у виді 10 (десяти) діб адміністративного арешту, з позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу. Будь-яких відомостей, які б свідчили про оскарження позивачем вищезазначеної постанови суду ані інспектором під час розгляду справи, ані представником відповідача під час підготовки відзиву не встановлено. Крім того, згідно інформації з єдиного державного реєстру судових рішень згадана постанова набрала законної сили 01.04.2024. З наведеного слідує, що постанова Кегичівського районного суду Харківської області від 27.02.2024 у справі № 624/134/24 набрала законної сили 11.03.2024. Таким чином виходить, що на момент зупинки транспортного засобу під керуванням позивача діяли обмеження, відповідно до яких позивач мав статус особи, позбавленої права керування транспортними засобами. Отже, зважаючи на те, що об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП виражається саме у формі керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, інспектором, як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази правопорушення, керуючись законом і правосвідомістю зроблено висновок про наявність в діях позивача ознак цілісного складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 126 КУпАП. Європейським судом з прав людини, у рішенні, яке ним було ухвалено 29.06.2007 у складі Великої палати у справі «Огаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства», постановив, що будь-яка особа яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є такими, що потенційно може завдати серйозної шкоди, і ті хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Дотримання правил дорожнього руху є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших його учасників, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків. Оскаржувана постанова винесена з метою виховання особи і спрямована на дотримання в подальшому позивачем правил дорожнього руху, задля забезпечення для всіх його учасників безпеки. З огляду на вищезазначене відповідач вважає, що правові підстави для скасування постанови відсутні, оскільки вона винесена законно, а її скасування призведе до залишення правопорушника без відповідальності. 
Позивач в судовому засіданні підтримав позовну заяву та просив її задовольнити. Зазначив, що 08.10.2025 о 10 годині, він разом зі своїм товаришем, ОСОБА_3 , який керував автомобілем марки Daewoo NЕХІА реєстраційний номер НОМЕР_1 , зупинились на вул. Карташевській, 3, м. Харкова. Вказав, що ОСОБА_3 необхідно було вийти з автомобіля за особистих потреб. В цей час до нього підійшли співробітники патрульної поліції, які запропонували надати свої особисті документи з метою перевірки відповідності його військово-облікових даних, та не перебування у розшуку з цих підстав. Він надав на вимогу поліцейських свій військовий квиток. Після з`ясування цієї обставини, поліцейські запитали його хто є власником автомобіля, та запропонували надати документи на цей транспортний засіб, у зв`язку з чим, він надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, оскільки цей документ знаходився у нього. Після перевірки поліцейськими ТЗ по інформаційній базі даних, будь-який запитань з цього приводу у них не виникало, але за їх інформацією, значилось, що водій ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортним засобом. Він пояснив поліцейським, що за кермом автомобіля він не знаходився, а стояв поряд з ним в той час, коли біля зазначеного автомобіля зупинився автомобіль патрульної поліції. Не зважаючи на його пояснення, поліцейські запропонували йому проїхати до обласної клінічної наркологічної лікарні з метою медичного огляду на стан сп`яніння, оскілки у поліцейських виникла відповідна підозра. Виконуючи вимоги поліцейських патрульної поліції, 08.10.2025 о 10:05 год він був оглянутий лікарем-наркологом, яким не виявлено у нього ознаку сп`яніння відповідно до висновку №2330 від 08.10.2025. Після обстеження, поліцейські патрульної поліції у своєму службовому автомобілі, не зважаючи на викладені обставини, склали щодо нього оскаржувану постанову серії №5889905 за ч.4 ст. 126 КУпАП.
Представник позивача –адвокат Шапошніков І.Є. підтримав викладені в позовній заяві вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Зазначив, що при складанні протоколу були допущені порушення, а саме в протоколі не зазначені докази на підставі яких складений даних протокол, при оформленні справи про адміністративне правопорушення були допущені порушення вимог Інструкції, в зв`язку з чим вважав, що справа була сформована з грубим порушенням, а тому постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а справа підлягає закриттю.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомив, що у нього зламався автомобіль, в зв`язку з чим він звернувся до знайомого ОСОБА_1 з проханням поїхати забрати колеса до автомобіля, які він придбав за оголошенням. ОСОБА_1 не заперечував проти того, щоб на його автомобілі поїхати забрати колеса, але сказав, що він не має можливості керувати транспортним засобом. Тому він приїхав додому до позивача, сів за кермо автомобіля, поруч був ОСОБА_1 і вони поїхали за адресою продавця колес, а саме: АДРЕСА_1 . Це було 08 жовтня 2025 року о 10-00 годині. По приїзду за вказаною адресою, він пішов у двір продавця, а ОСОБА_1 залишився поруч з автомобілем. Повернувшись до автомобіля, через 15 хвилин, він помітив, що ОСОБА_1 ніде не було, на телефонні дзвінки він не відповідав. Він чекав ОСОБА_1 десь 40 хвилин. Потім, коли повернувся ОСОБА_1 , він вже розповів, що до нього підійшли працівники поліції, повезли на освідування та склали протокол про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Після цього, він сів за кермо автомобіля та відвіз позивача додому. Підтвердив той факт, що саме він в той день керував транспортним засобом, а не позивач ОСОБА_1 , який про це повідомляв поліцейських, але ці факти працівниками поліції не були взяті до уваги при винесенні постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача та свідка, суд доходить висновку про задоволення позову, з таких підстав.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 Закону України «Про Національну поліцію»  систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліції;  2) територіальні органи поліції.
До складу апарату центрального органу управління поліції входять організаційно поєднані структурні підрозділи, що забезпечують діяльність керівника поліції, а також виконання покладених на поліцію завдань.
У складі поліції функціонують, зокрема, патрульна поліція.
Згідно п.8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1-126) тощо.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Судом встановлено, що 08 жовтня 2025 року, поліцейський 2 взводу 3 роти 4 батальйону УПП в Харківській області рядовий поліції Кулик О.М. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5889905 у вигляді штрафу у розмірі 20400,00 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. 
Зі змісту постанови встановлено, що підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП стало керування 08.10.2025 об 10-19 годині по вул. Карташевській, 3 в м. Харкові транспортним засобом з відсутніми грязьовими фартухами, які передбачені конструкцією транспортного засобу. В ході перевірки документів було встановлено, що водій позбавлений права керування транспортними засобами, чим порушив п. 2.1 Правил дорожнього руху.
Також в постанові зазначено, що до неї додається «відео з бодікамери поліцейського 472526, відео з відеореєстратора 70маі».
Об`єктивна сторона можливого порушення у діях водія ОСОБА_1 встановлена працівником органу Національної поліції, що полягає у керуванні транспортним засобом без права керування у зв`язку із позбавленням позивача вказаного спеціального права рішенням суду.
Прядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (із змінами та доповненнями).
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Питання допуску громадян до керування транспортними засобами врегульовано Положенням про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою КМУ від 08.05.1993 за №340 (зі змінами).
Відповідно до п.2 Положення особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі-посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами.
Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.
На підставі п.20 Положення позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства.
Рішення суду про позбавлення права на керування транспортними засобами протягом трьох робочих днів з моменту його отримання/винесення надсилається посадовою особою Національної поліції до територіального сервісного центру МВС за місцем проживання особи, зазначеним у цьому рішенні.
Позбавлення спеціального права, наданого громадянинові, зокрема права керування транспортними засобами, в силу п. 5 ч. 1 ст. 24 КУпАП є одним із видів адміністративних стягнень, яке застосовується на строк до трьох років за грубе або повторне порушення порядку користування цим правом або на строк до десяти років за систематичне порушення порядку користування цим правом (ст. 30 КУпАП).
Обов`язковість постанови у справі про адміністративне правопорушення регламентована статтею 298 Кодексу України про адміністративне правопорушення, відповідно до якої постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.
Порядок виконання постанов у справах про адміністративне правопорушення про позбавлення спеціального права визначений Главою 30 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.317 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.
Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.
Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права (ст. 317-1 КУпАП).
Тимчасове вилучення посвідчення водія є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення, що встановлено статтею 265-1 КУпАП, яке застосовується поліцейським у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення.
Процедура тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення регламентована Порядком тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженим постановою КМУ від 17 грудня 2008 р. N 1086 (зі змінами).
Відповідно до п.3 Порядку (в редакції, чинній на день винесення оскаржуваної постанови) посвідчення водія тимчасово вилучається за наявності підстав вважати, що водієм вчинено правопорушення, передбачене Кодексом України про адміністративні правопорушення, за яке може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортним засобом. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
До винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили поліцейський видає водієві тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком не більше ніж на три місяці з дати вилучення посвідчення (п. 5 Порядку). Форма зазначеного тимчасового дозволу затверджується МВС.
Згідно долученої відповідачем до матеріалів справи копії постанови Кегичівського районного суду Харківської області від 27.02.2024 року по справі № 624/134/24 з ЄДРСР, постанова набрала законної сили 11.03.2024.
З матеріалів справи вбачається, що у своїй відповіді Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції НПУ від 21.11.2025 №723аз41/14/02-2025 на адвокатський запит підтвердило, що згідно із інформацією, яка міститься у інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» 08.10.2025 на місці запитуваної Вами події перебував наряд УПП в Харківській області ДПП № 3052 у складі: заступника командира роти № 3 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП капітана поліції ОСОБА_5 , інспектора взводу № 2 роти № 3 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_6 та поліцейського взводу № 2 роти № 3 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 . Відповідно до розстановки сил та засобів роти № 3 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП від 08.10.2025 екіпаж № 3052 у складі: Кулика Олексія Михайловича, Ємця Олександра Віталійовича, ОСОБА_5 пересувалися на службовому транспортному засобі TOYOTA COROLLA державний номерний знак НОМЕР_3 за яким, відповідно до рапорту № 1160вн/41/14/01-2025 від 21.06.2025 було закріплено автомобільний відеореєстратор 70MAI Smart Dash Cam IS. Відповідно до журналу обліку видачі, повернення приладів вимірювання вмісту алкоголю в повітрі, що видихається УПП в Харківській області ДПП інвентарний номер № 15384 від 05.09.2025, інспектор взводу № 2 роти № 3 батальйону № 4 УПП в Харківській області ДПП лейтенант поліції ОСОБА_8 отримував технічний засіб Drager Alcotest 6820 ARJL-0304. Разом з тим повідомляємо, що Сертифікат відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу № UA-MI/2-4574-2014 від 01.09.2014 Міністерства економічного розвитку і торгівлі України був чинним до 27.03.2017, тому надсилаємо Вам копію листа Державного підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, та сертифікації, захисту прав споживачів» (ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ») від 04.04.2017 № 28-10/60, в якому надається роз`яснення, що газоаналізатори фірми Drager Safety AG&Co KGaA, що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення повірки, оскільки жодним чинним Законом України не встановлено вимог до законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають в експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженого типу. Копії документів, що містять запитувану інформацію та відеозапис з автомобільного відеореєстратору, зроблений під час запитуваної події, надаємо. Направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ від 09.11.2015 № 1452/735, та складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я. Враховуючи вищевикладене, надати копію направлення ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.10.2025 немає можливості.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи зокрема, про порушення правил дорожнього руху (в тому числі частина 4 статті 126 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Статтею 245 КУпАП передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до частини 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію відеозапису.
Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як вбачається з відеозапису з автомобільного реєстратора службового транспортного засобу співробітника Управління патрульної поліції в Харківській області, яким керував рядовий 2 взводу 3 роти 4 батальйону Кулик О.М., долучених до матеріалів справи адвокатом, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом не встановлено, оскільки коли працівники патрульної поліції повернули на службовому автомобілі на вул. Карташевського, то автомобіль марки NEXIA реєстраційний номер НОМЕР_1 був припаркований та перебував у нерухомому стані, з відкритою дверкою водія.
У п. 7 «До постанови додаються» зазначені відомості про фіксацію правопорушення. Але відповідач разом із відзивом не надає відео/фото докази вчиненого правопорушення.
Таким чином, відповідачем не було надано до суду жодних належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Згідно з Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.
Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення ПДР України. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про скоєння адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Статтею 268 КУпАП визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Статтею 279 КУпАП встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.
Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (Інструкція №1395).
Пунктом 2 розділу ІІ закріплено, що під час складання протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права й обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка у протоколі.
Пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції № 1395 встановлено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.
Суд зауважує, що розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням установленої процедури, яка створює умови об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Разом з цим, судом встановлено, що відеозапис не містить доказів, що працівниками поліції було дотримано встановлений законодавством порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, відсутні відомості щодо представлення поліцейського, який розглядав цю справу, роз`яснення ОСОБА_1 його прав та обов`язків, заслуховування пояснень та клопотань, дослідження доказів, відтак суд дійшов висновку, що працівниками поліції порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого КУпАП та Інструкцією № 1395.
Недотримання поліцейським у процесі винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, визначеної КУпАП України процедури призводить до порушення права особи приймати участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення та інших прав, визначених статтею 268 КпАП України, що є підставою для скасування постанови про адміністративне правопорушення, аналогічну позицію викладено Верховним Судом у постановах від 20.03.2018 у справі № 690/233/17 та від 31.01.2019 у справі № 760/10803/15-а.
Суд констатує, що порушення працівником поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, є достатньою та самостійною підставою для скасування прийнятої за результатами її проведення постанови серії ЕНА №5347092 від 29.07.2025.
Разом з тим суд зазначає, що підставою для закриття провадження у справі є факт відсутності в діях особи-порушника складу адміністративного правопорушення, а в даному випадку за наслідками судового розгляду встановлено не лише грубе порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є самостійними, безумовними підставами її для скасування, а й мають місце недоведеність події та вини особи, які мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Під час розгляду справи суд враховує, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 08.07.2020 (справа № 463/1352/16-а).
Згідно з п.3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню зі скасуванням оскаржуваної постанови та закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Отже, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за ст.126 ч.4 КУпАП не доведена поза розумним сумнівом, а усі сумніви згідно ст. 62 Конституції України суд тлумачить на користь особи, яка притягається до відповідальності.
Керуючись статтями 7, 9, 72, 77, 90, 139, 241-246, 250, 251, 255, 286 КАС України, суд 

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху – задовольнити.
Скасувати постанову посадової особи, суб`єкта владних повноважень – поліцейського 2 взводу 3 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області серії ЕНА № 5889905 від 08 жовтня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі у вигляді штрафу розмірі 20400,00 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. 
Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП - закрити на підставі ст. 247 ч. 1 п. 1 КУпАП.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду. 

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Полтава, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт № НОМЕР_4 , орган, що видав 6317, ІПН НОМЕР_5 .
Представник позивача: адвокат Шапошніков Ігор Євгенійович, ордер серії АХ № 1264387, виданий 09.10.2025, свідоцтво про право на заняння адвокатською діяльністю № 3878 від 13.04.2011, адресе: вул. Ільїнська, буд. 68, м. Харків.
Відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження за адресою: вул. Федора Ернста, буд. 3, м. Київ, код ЄДРПОУ 40108646.

Суддя Т.В. Богачова