УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2026 року
м. Київ
справа № 447/747/26
провадження № 51-1661 ск 26
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , на ухвалу Львівського апеляційного суду від 10 квітня 2026 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,
встановив:
Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 26 березня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України (далі - КК). 
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 10 квітня 2026 року на підставі ч. 4 ст. 399 КПК відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вказану ухвалу місцевого суду.
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 порушує питання про незаконність ухвали апеляційного суду, просить її скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. У разі якщо колегія суддів Верховного Суду вважатиме застосовною попередню практику щодо неможливості окремого апеляційного оскарження ухвали про відмову у звільненні від кримінальної відповідальності, - захисник просить передати відповідне правове питання на розгляд палати або об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду для формування правового висновку щодо застосування ч. 5 ст. 401 КК та статей 286, 288, 392, 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у подібних правовідносинах.
Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.
Згідно з п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, відповідно КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Статтею 392 КПК визначено перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. Відповідно до ч. 1 цієї статті в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.
При цьому, згідно ч. 2 цієї статті ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті. 
Отже, чинним КПК не передбачено окремого оскарження в апеляційному порядку ухвали суду про відмову в задоволенні клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності постановленої у підготовчому судовому засіданні. Відтак оскаржувана захисником ухвала Миколаївського районного суду Львівської області від 26 березня 2026 року не віднесена до переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Зважаючи на те, що захисник подав апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, окреме оскарження якої з огляду на наведені положення процесуального закону не передбачено, апеляційний суд, керуючись ч. 4 ст. 399 КПК, обґрунтовано відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою сторони захисту, як подану на судове рішення, що не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а також постановив законне та вмотивоване судове рішення, з яким погоджується і колегія суддів Верховного Суду.
Щодо порушеного захисником питання про передачу кримінального провадження на розгляд палати або об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, то колегія суддів звертає увагу на те, що законодавець визначив підстави і порядок передачі кримінального провадження на розгляд палати, об`єднаної або Великої Палати Верховного Суду у статтях 434-1, 434-2 КПК, тобто відніс до стадії касаційного розгляду. За змістом підстав визначених ст. 434-1 КПК та з огляду на встановлений у ст. 434-2 КПК порядок, питання передачі кримінального провадження має розглядатися після відкриття провадження у справі, у судовому засіданні, обговорюватися у нарадчій кімнаті, вирішуватися шляхом постановлення мотивованої ухвали. Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , клопотання про передачу кримінального провадження не підлягає розгляду. 
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, зокрема, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , на ухвалу Львівського апеляційного суду від 10 квітня 2026 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3