ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2026 року м.Дніпро Справа № 908/3352/24
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач) 
суддів: Іванова О.Г., Паруснікова Ю.Б.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю “Лєтрейд” на рішення господарського суду Запорізької області від 24.02.2025 року у справі №908/3352/24 (суддя Горохов І.С.)
за позовом Фізичної особи – підприємця Проць Олега Олеговича, АДРЕСА_1 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Лєтрейд”, 69035, м. Запоріжжя, вул. Сєдова, буд. 7
про стягнення коштів,- 
ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором перевезення вантажів автомобільним транспортом № НД155-22 від 21.05.2024 року, яка складається з суми 96 867,25 грн основного боргу, 15 672,08 грн пені, 1773,47 грн 3% річних, 9325,35 грн інфляційних втрат.
Рішенням господарського суду Запорізької області від 24.02.2025 року у справі №908/3352/ 24 позов задоволено повністю.
Стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості в розмірі 96 867,25 грн, пені в розмірі 15 672,08 грн, 3% річних розмір 1773,47 грн, інфляційних збитків в розмірі 9325,35 грн та судовий збір у розмірі 3028,00 грн.
Рішення мотивовано доведеністю позову.
Суд зазначив, що заборгованість відповідача за договором перевезення підтверджена долученими до матеріалів справи первинними документами і становить 96 867,25 грн, відповідачем не заперечена.
Право позивача стягнути пеню підтверджено положеннями п. 7.7. договору, інфляційні та 3% річних обґрунтовані приписами ст.625 Цивільного кодексу України.
Проведені позивачем розрахунки суд першої інстанції перевірив та визнав правильними.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.
Вважає оскаржуване рішення таким, що постановлене при неповному з`ясуванні обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Вказує, що судом не взято до уваги та не надано аналіз п. 4.8 договору, відповідно до якого після закінчення строку дії цього договору або в будь-якій момент та під час дії договору, на вимогу однієї із сторін, обидві сторони зобов`язані здійснити звірку взаємних розрахунків, яка протягом 10 (десяти) робочих днів з дати отримання такої вимоги іншою стороною оформлюється Актом звірки взаємних розрахунків. За наявності заборгованості вона сплачуться боржником на користь кредитора протягом 10 (десяти) банківських днів з дати підписання сторонами Акта звірки взаємних розрахунків безпосередньо на підставі цього Акта, без виставлення окремих рахунків на оплату, а у випадку відмови однієї із сторін від підписання цього Акта - протягом 10 (десяти) банківських днів з дати, коли цей Акт повинен був бути підписаний згідно з цим пунктом договору.
Звертає увагу, що п. 10.1. договору передбачено, що строк його дії спливає 31.12.2024 року, тобто, на момент винесення оскаржуваного рішення сторони звірку платежів не провели, а тому обов`язок компенсувати суму боргу у відповідача не виник.
Просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 24.02.2025 року по справі №908/3352/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову. 
Відзив на апеляційну скаргу позивач не надав.
Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Положенням ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Відповідно до ч.5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За приписами ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.08.2025 року було відкрито апеляційне провадження в порядку письмового провадження.
Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав: 
Як вбачається з матеріалів даної справи і відповідачем не заперечується, 21.05.2024 року Фізичною особою – підприємцем Проць Олегом Олеговичем (позивач, перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Лєтрейд” (відповідач, замовник) був укладений договір перевезення вантажів автомобільним транспортом № НД155-22.
Відповідно до п. 1.1. договору у порядку, на умовах, та в строк, визначений цим договором, перевізник зобов`язується доставляти довірені йому замовником вантажі до пункту призначення на території України, а також у міжнародному сполученні, та видавати їх особам, які мають право на їх одержання, а замовник зобов`язується приймати та оплачувати перевізникові встановлену за надані послуги плату.
Відповідно до п. 2.1. договору послуги перевезення вантажів за цим договором надаються на підставі замовлення, яке складається замовником у двох автентичних примірниках за формою, затвердженою згідно з додатком № 1 до цього договору, підписується уповноваженою особою замовника, скріплюється його печаткою (за наявності) та направляється перевізнику за реквізитами, зазначеними в договорі.
Згідно з п. 4.1 договору ціна (загальна вартість) цього договору визначається в національній валюті України - гривні, та складається із загальної ціни (вартості) транспортно-експсднторських послуг, наданих перевізником замовнику згідно погоджених сторонами Актів приймання-передачі наданих послуг протягом дії цього договору.
Відповідно до п. 4.3. договору оплата наданих послуг перевезення вантажів здійснюється замовником на підставі рахунків - фактур виставлених перевізником відповідно до погоджених сторонами актів приймання - передачі наданих послуг, складених з урахуванням первинних документів бухгалтерського обліку, в наступному порядку:
- 80 % вартості послуг перевезення вантажів, погоджених сторонами у замовленні сплачуються протягом 10-ти банківських днів з дати погодження замовниками акту приймання - передачі наданих послуг, одержаного від перевізника разом з повним комплектом документів вказаних в п 3.4.14 цього договору;
- 20 % вартості послуг перевезення вантажів, погоджених сторонами у замовлені, сплачуються протягом 10-ти банківських днів з дати належної реєстрації перевізником відповідної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, без виставлення окремого рахунку - фактури.
21.05.2024 року сторони погодили замовлення № НД 528-22.
Замовлення підписано представниками сторін, підписи яких скріплені печатками.
Позивач належним чином виконав свої обов`язки згідно договору, надав послуг з перевезення па загальну суму 163 132,75 грн, що підтверджується актом наданих послуг № 21 від 30.05.2024 року, підписаним представниками сторін.
Відповідачем частково здійснена оплата послуг перевезення на суму 66 265,50 грн, що підтверджується платіжними інструкціями № 3873 від 02.08.2024 року на суму 23 132,75 грн та № 3970 від 16.08.2024 року на суму 43 132,75 грн. 
Отже, відповідач визнавав і наразі не заперечує, що послуги позивачем надано, не заперечує їх вартість.
Позивач стверджував про недоплату та наявність заборгованості в розмірі 96 867,25 грн.
Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором в частині оплати за послуги перевезення вантажу стало підставою звернення позивача до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.
Згідно з приписами ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 306 Господарського кодексу України, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, перевезенням вантажів у цьому Кодексі визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Перевезення вантажів здійснюють вантажний залізничний транспорт, автомобільний вантажний транспорт, морський вантажний транспорт та вантажний внутрішній водний транспорт, авіаційний вантажний транспорт, трубопровідний транспорт, космічний транспорт, інші види транспорту. Допоміжним видом діяльності, пов`язаним з перевезенням вантажу, є транспортна експедиція. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього кодексами, законами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається.
Згідно із ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
На час звернення позивача до суду строк виконання відповідачем зобов`язання є таким, що настав.
За доводами апеляційної скарги відповідач зазначає, що оскільки згідно п. 4.8 договору сторонами не складено Акт звірки взаємних розрахунків, його зобовязання з оплати не настало.
Така позиція скаржника є безпідставною і відхиляється судом, оскільки положення даного пункту договору передбачають складання Акту звірки лише на вимогу однієї із сторін.
Докази такої вимоги чи спору сторін щодо розміру заборгованості за надані послуги, матеріали справи не містять. 
Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про доведеність розміру лосновної заборгованості та наявності підстав для її стягнення.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Апелянт в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат рішення суду не оскаржує, тому в цій частині суд апеляційної інстанції правильність стягнення вказаних сум не перевіряє.
На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.
Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
Рішення господарського суду Запорізької області від 24.02.2025 року у справі №908/3352/24 залишити без змін.
Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя О.Г. Іванов 
Суддя Ю.Б. Парусніков