Дата документу 11.05.2026	Справа № 645/6557/19	
 	Провадження № 2/554/1150/2026	

РІШЕННЯ
Іменем України

11 травня 2026 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі:
головуючого судді – Гольник Л.В., 
секретаря судового засідання – Фесенко К.О.,
за участю представника позивача – ОСОБА_1 ,
позивача – ОСОБА_2 ,
представника відповідача – ОСОБА_3 ,
відповідача – ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві в режимі відеконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання порядку користування земельною ділянкою,-

в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року позивачі ОСОБА_5 , ОСОБА_2 звернулися до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_6 , про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання порядку користування земельною ділянкою, в якій прохали: визначити порядок користування земельною ділянкою та розташованими на ній будівлями за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 - 38/100, ОСОБА_6 - 25/100, ОСОБА_5 , ОСОБА_2 - 37/100 пропорційно до їх часток у праві власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 . 
Позовні вимоги обґрунтовують тим, що будинок по АДРЕСА_1 належіть на праві часткової спільної власності: ОСОБА_4 - 38/100; ОСОБА_6 - 25/100 та ОСОБА_7 - 37/100. 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 померла. Після її смерті належну їй частку в порядку спадкування за законом прийняли її доньки: ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Під час оформлення права на спадщину з`ясувалося, що сарай літ. З, який був у користуванні ОСОБА_7 згідно технічного паспорту від 06.01.1998 року, опинився у користуванні ОСОБА_6 (технічний паспорт від 16.05.2019 року). На ширину цього сараю перенесено паркан та фактично зменшено частку земельної ділянки, яка була у користуванні спадкодавиці – ОСОБА_7 . 
Ніяких письмових чи усних домовленостей між співвласниками про порядок землекористування немає. Порядок користування земельною ділянкою протягом всього часу перебування будинку у спільній частковій власності не визначався. Право власності позивачів на 37/100 будинку зареєстровано в ПП «Міський центр нерухомості». Згідно з договорів купівлі-продажу усі співвласники разом з придбанням права власності на частки житлового будинку придбали право власності на земельну ділянку та розташовані на ній одні і ті ж самі споруди (сараї: літ «Г», літ. «З», літ. «В», літ. «Ж»). Ні письмово, ні нотаріально право користування земельною ділянкою та розташованими на ній спорудами, відповідно до належних кожному співвласнику часток, не визначено. Внаслідок цього, між співаниками виникають спірні питання, щодо користування земельною ділянкою та надвірними будівлями, в зв`язку з чим вимушені звернутись до суду .

17.10.2019 року ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова відкрито загальне позовне провадження.

18.11.2019 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 та ОСОБА_2 відмовити. Зазначає, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 11.10.2017 року вона є власником 38/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачі на момент звернення до суду свідоцтв про право на спадщину не отримали та не є власниками частини домоволодіння АДРЕСА_1 . 
Крім того, позивачами не надано жодного документу (доказу), який стосувався б земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , а саме кому, коли для яких цілей та на підставі якого документу виділялась дана земельна ділянка та якою площею. Доказів спору щодо користування земельною ділянкою та надвірними будівлями до суду позивачами не надано. Коли ОСОБА_4 придбала 38/100 часток житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , то позивачі вже проживали в даному будинку, згодом ОСОБА_6 придбала свої 25/100 частин будинку. Між колишніми власниками була домовленість щодо проживання та користування житловим будинком, надвірними будівлями та земельною ділянкою. Між нею та позивачами та ОСОБА_6 залишився такий же порядок користування, як і у колишніх власників. Відповідач, зі своєю родиною, на відміну від позивачів, приймає активну участь в утриманні частини будинку, надвірних будівель, робить всі необхідні будівельні, ремонтні роботи, тримає в чистоті та порядку частину земельної ділянки, якою користується. Заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки позовна заява є необґрунтованою, надуманою та такою, що не містить жодних об`єктивних доказів, тому зазначені вимоги не можуть бути задоволені, а викладені факти не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи.

29.11.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивачі відхиляють заперечення відповідача ОСОБА_4 . Вказують, що відповідь на відзив ніяким чином не спростовує заявлені позовні вимоги, а наведені в ній факти не мають відношення до предмету спору. До позовної заяви додані усі письмові докази, які підтверджують вище зазначені юридичні факти.

29.10.2020 року ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова призначено судову будівельно-технічну експертизу, провадження у справі зупинено.
Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 № 2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Фрунзенського районного суду м. Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави.
23.06.2022 до суду надійшов висновок експерта.
Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави Барабановою В.В. від 27.06.2022 року вказана справа прийнята до провадження.
Ухвалою від 25.07.2022 року підготовче провадження у справі закрито та справа призначена до судового розгляду.
Відповідно до повторного авторозподілу справа передана судді Октябсрького районного суду м.Полтави Гольник Л.В. 
01.07.2024 ухвалою Октябрського районного суду призначено додаткову земельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експерту Національного наукового центру «ІНСТИТУТ СУДОВИХ ЕКСПЕРТИЗ ІМ. ЗАСЛ. ПРОФ. М. С. БОКАРІУСА» Міністерства юстиції України (Харківська область, Харків, вул. Золочівська, 8А. Код: 02883133) Кириловій Л.І.
25.04.2025 року Октябрський районний суд міста Полтави перейменовано на Шевченківський районний суд міста Полтави на підставі Закону України № 4273-ІХ від 26.02.2025 року.
12.06.2025 року до Шевченківського районного суду міста Полтави надійшли матеріали цивільної справи №645/6557/19 та висновок експерта. 
17.06.2025 року ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави поновлено провадження у справі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 – адвокат Зольнікова В.О. відкликала уточнену позовну заяву, в якій просила з урахуванням результатів експертних досліджень визначити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 згідно 2 варіанту висновку експерта №19744/10625-10652 від 15.06.2022 року. Зазначила, що вона як адвокат роз`яснила позивачу результати експертних досліджень та позивач схилялася до 1 варіанту додаткової експертизи. Вона роз`яснила позивачу наслідки процесуальних дій, що вона має право на компенсацію у разі зменшення земельної ділянки, і те, що суд розглядає справу в межах позовних вимог. Однак позивач наполягає на первинних позовних вимогах, тому вона підтримує позовні вимоги позивача. 
У судовому засіданні позивач ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до ідеальних долей у праві власності на нерухоме майно. 
У судовому засіданні представник відповідача адвокат Сокиркіна М.С. вважає, що позивачі зловживають своїми процесуальними правами, оскільки позивач ОСОБА_2 не розуміє своїх позовних вимог та не розуміє, що їм потрібно. Відповідач визнає 2 варіант за результатом проведеної додаткової експертизи. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити.
Відповідач у судовому засіданні просила у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку.
Згідно договору купівлі – продажу житлового будинку від 11.10.2017 року ОСОБА_4 на праві приватної спільної часткової власності належить 38/100 частин будинку АДРЕСА_1 (а.с. 4, 5).
Згідно договору купівлі – продажу від 16.07.2018 року ОСОБА_6 на праві приватної спільної часткової власності належить 25/100 частин будинку АДРЕСА_1 (а.с. 8-9).
Згідно договору купівлі – продажу від 04.02.1998 року ОСОБА_7 належало 37/100 частин будинку АДРЕСА_1 (а.с. 6) .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла (а.с. 12).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.10.2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 прийняли в порядку спадкування за законом належну їх матері ОСОБА_7 37/100 часток житлових будинків з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходяться в АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 отримала Свідоцтво про право на спадщину на 37/200 часток житлових будинків з відповідною часткою надвірних будівель (а.с. 29, 30).
Таким чином, будинок за адресою по АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_4 - 38/100, ОСОБА_6 - 25/100, ОСОБА_5 , ОСОБА_2 - 37/100 (об`єднана частка ОСОБА_5 та ОСОБА_2 ).

Згідно з висновком судової земельно-технічної експертизи №19744/10625-10652 від 15.06.2022 року:
1. За матеріалами інвентаризаційної справи з`ясовано фактичний порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , який склався між її попередніми землекористувачами (співвласниками садиби) на протязі 25 років. На момент проведення дослідження, визначений фактичний порядок користування земельною ділянкою між її теперішніми землекористувачами (співвласниками садиби), який не відповідає тому, що склався між її попередніми землекористувачами.
2. запропоновано два варіанти порядку користування земельною ділянкою між землекористувачами (співвласниками садиби) по АДРЕСА_1 , з урахуванням фактичного порядку користування, із нерівністю площ, виділюваних у користування земельних ділянок ідеальним часткам співвласників садиби та із встановленням земельного сервітуту.
3. Наявна невідповідність фактичного розташування частини будівель та споруд відносно меж земельної ділянки по АДРЕСА_1 , які вказані в інвентаризаційній справі. Встановити відповідність або невідповідність фактичного розташування будівель, споруд та інших об`єктів відносно меж земельної ділянки правовстановлюючим документам та технічній документації із землеустрою і землекористування на цю земельну ділянку не надається можливим з причин, вказаним у дослідженні (т. 1, а.с. 128-155).

Відповідно до висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи №6661 від 05.06.2025 року з технічної точки зору варіант встановлення порядку користування земельною між співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1 , виходячи з їх ідеальних часток у праві спільної часткової власності (37/100 частин - об`єднана ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , 38/100 частин - частка ОСОБА_4 та 25/100 частка ОСОБА_6 ) або з відступленням від розміру ідеальних часток співвласників згідно фактичного порядку користування, який склався до 19.02.2019, виходячи з даних технічного паспорту, складеного 06.01.1998 році, де огорожа між користувачами примикала до кута літ. «Г» та проходила з лівого боку сараю літ. «З», проходила рівно за умови перенесення тимчасової конструкції вбиральні літ. «Е» (оскільки у житлових будинках є центральне водопостачання та каналізація), із можливістю встановлення земельного сервітуту обслуговування землекористувачами ОСОБА_5 та ОСОБА_2 суміжної стіни між житловими будинками літ. «А-1» та «Б-1», покрівлі та льоху у будинку літ. «Б-1» не уявляється можливим з причин вказаних у дослідженні 
Запропоновано два варіанти порядку користування земельною ділянкою з відступом від розміру ідеальних часток у землекористуванні співвласників садиби (домоволодіння) по АДРЕСА_1 : ОСОБА_4 - 2/3 частини та ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 (спільно) - 1/3 частина, з частковим урахуванням фактичного порядку користування, який склався з 06.01.1998 до 19.02.2019, з проходженням по прямій та перенесенням конструкцій сараю літ. «З» (ветхого, побудованого із матеріалів, які раніше були у використанні та прибудованого до сараю літ. «Г»), із встановленням одного земельного сервітуту для обслуговування землекористувачами ОСОБА_5 та ОСОБА_2 стіни тамбуру літ. «б4» (т. 2, а.с. 81-101, 178,179-182).

Допитана у судовому засіданні експерт ОСОБА_8 пояснила, що нею були допущені описки на арк. 34-35 висновку № 6661 в описах варіантів порядку користування земельною ділянкою, а тому нею уточнено прізвища – замість землекористувача ОСОБА_6 необхідно вказати землекористувача ОСОБА_4 (та навпаки) та в описі ІІ варіанту – уточнити площу відступу. Експерт запропонувала два технічно можливих порядку користування земельною ділянкою між землекористувачами (співвласниками) АДРЕСА_1 , із частковим урахуванням фактичного користування, з відступом від ідеальних часток у землекористуванні із переносом літ. «З» та із встановленням земельного сервітуту. Вказала, що варіанти запропоновані у експертизі від 2022 року не можуть бути реалізовані та їх не варто брати до уваги. При проведенні експертизи було враховане щільне розташування житлових будинків з надвірними будівлями та спорудами на території двору земельної ділянки, а також необхідні для їх експлуатації та обслуговування нормативні відстані. 

Згідно варіанту І, вказаного у висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи №6661 від 05.06.2025 року, з урахуванням уточнень експерта, наданого суду 31.03.2026 року, пропонується встановити земельний сервітут на частину земельної ділянки землекористувача ОСОБА_4 для ремонту та обслуговування ОСОБА_5 та ОСОБА_2 стіни прибудови літ. «б4» площею 2,6 кв.м.
Пропонується виділити у користування: землекористувачам ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 (спільно) земельну ділянку площею 327 кв.м, що на 48 кв.м (327-279) більше, чим покладено на ідеальну частку.
Пропонується виділити у користування землекористувачу ОСОБА_4 земельну ділянку площею 509 кв.м, що на 48 кв.м (557-509) менше, чим покладено на ідеальну частку.
Межі земельних ділянок, що пропонується виділити у користування землекористувачів (позначені на схемі червоним кольором) проходять таким чином:
•т. А по прямій на відстані 13,4 м (3,75, 0,13, 2,68, 6,94, 0,24) від межі земельної ділянки № НОМЕР_1 та на відстані 8,2 м (6,63, 1,64) від межі земельної ділянки № НОМЕР_2 ;
•відрізок АБ по огорожі № 7 розміром 0,9 м до зовнішньої стіни будинків;
•відрізок БВ по зовнішній стіні будинку літ. «Б-1» розміром 0,3 м;
•відрізок ВГ по лінії розподілу будинків літ. «А-1» та літ. «Б-1», прибудов літ. «а» та літ. «б»;
•відрізок ГД по зовнішній стіні прибудови літ. «б3» розміром 3,4 м;
•відрізок ДЖ по зовнішній стіні прибудови літ. «б3» розміром 0,24 м;
•відрізок ЖЗ по огорожі № 4 розміром 3,0 м;
•відрізок ЗК по прямій розміром 22,28 м до тильної межі, поділивши її на відрізки розміром 8,13 м (0,73, 3,6, 3,8) та розміром 11,7 м (1,45, 3,07, 8,35).  
Межі земельного сервітуту (позначені на схемі пунктирною лінією червоного кольору) проходять таким чином:
•відрізок ДЖ по зовнішній стіні прибудови літ. «б3» розміром 0,24 м;
•відрізок Жн по огорожі № 4 розміром 2,94 м;
•відрізок нм розміром 0,62 м;
•відрізок мл розміром 0,62 м;
•відрізок лД по розміром 1,0 м.
Для виконання запропонованого варіанту порядку користування необхідно частково демонтувати огорожу № 4 та перенести сарай літ. «З» на земельну ділянку, яку пропонується виділити у користування ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 (т. 2, а. с. 179, 181).

Згідно варіанту ІІ, вказаного у висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи №6661 від 05.06.2025 року, з урахуванням уточнень експерта наданого суду 31.03.2026 року, пропонується встановити земельний сервітут на частину земельної ділянки землекористувача ОСОБА_4 для ремонту та обслуговування ОСОБА_5 та ОСОБА_2 стіни прибудови літ. «б4» площею 2,6 кв.м.
Пропонується виділити у користування: землекористувачам ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 (спільно) земельну ділянку площею 313 кв.м, що на 34 кв.м (313-279) більше, чим покладено на ідеальну частку;
Пропонується виділити у користування землекористувачу ОСОБА_4 земельну ділянку площею 523 кв.м, що на 34 кв.м (557-523) менше, чим покладено на ідеальну частку;
Межі земельних ділянок, що пропонується виділити у користування землекористувачів (позначені на схемі червоним кольором) проходять таким чином:
•т. А по прямій на відстані 13,4 м (3,75, 0,13, 2,68, 6,94, 0,24) від межі земельної ділянки № НОМЕР_1 та на відстані 8,2 м (6,63, 1,64) від межі земельної ділянки № НОМЕР_2 ;
•відрізок АБ по огорожі № 7 розміром 0,9 м до зовнішньої стіни будинків;
•відрізок БВ по зовнішній стіні будинку літ. «Б-1» розміром 0,3 м;
•відрізок ВГ по лінії розподілу будинків літ. «А-1» та літ. «Б-1», прибудов літ. «а» та
літ. «б»;
•відрізок ГД по зовнішній стіні прибудови літ. «б3» розміром 3,4 м;
•відрізок ДЖ по зовнішній стіні прибудови літ. «б3» розміром 0,24 м;
•відрізок ЖЗ по огорожі № 4 розміром 3,0 м;
•відрізок ЗК по прямій розміром 22,28 м  до тильної межі, поділивши її на відрізки
розміром 7,0 м (3,2, 3,8) та розміром 11,7 м (0,4, 2,18, 3,07, 8,35).
Межі земельного сервітуту (позначені на схемі пунктирною лінією червоного кольору) проходять таким чином:
•відрізок ДЖ по зовнішній стіні прибудови літ. «б3» розміром 0,24 м;
•відрізок Жн по огорожі № 4 розміром 2,94 м;
•відрізок нм розміром 0,62 м;
•відрізок мл розміром 0,62 м;
•відрізок лД по розміром 1,0 м.
Для виконання запропонованого варіанту порядку користування необхідно частково демонтувати огорожу № 4 та перенести сарай літ. «З» на земельну ділянку, яку пропонується виділити у користування ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 (т. 2, а.с.180, 182).
З вище викладеного вбачається, що запропоновано два технічно можливих порядку користування земельною ділянкою між землекористувачами співвласниками АДРЕСА_1 , із частковим урахуванням фактичного користування, з відступом від ідеальних часток у землекористуванні із переносом літ. «З» та із встановленням земельного сервітуту.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов наступного висновку.
Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України).
Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Вирішуючи питання щодо застосування правових норм, суд вказує, що спірні правовідносини регулюються нормами цивільного, земельного законодавства також, у відповідності до ст.263 ЦПК України, судом враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Поняття спільної часткової власності визначено в ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.
Згідно із ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. 
Згідно з ч. 1 ст. 88 Земельного кодексу України (далі – ЗК України) володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди – у судовому порядку.
Згідно ч.4 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.
Частинами першою та другою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.
У разі набуття частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.
Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України - У разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію у відчужувача (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно право оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, крім випадків, визначених частиною шостою цієї статті. Волевиявлення орендодавця (власника) земельної ділянки, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію із зазначенням нового орендаря (користувача) земельної ділянки не вимагається.
Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Згідно наведених вище положень ЗК України, що закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду. У зв`язку з цим передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
Порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою.
Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд (Постанова Верховного Суду України від 17.02.2016 року у справі №6-1500цс15).
У постанові Верховного Суду України від 01.11.2017 року у справі №6-2454цс16 зроблено висновок, що «при вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові №6-41цс16 від 15.05.2017 року.

Суд також враховує правову позицію, викладену Постанові Верховного суду від 01.12.2022 у справі № 201/10184/20, в якій зазначається про наступне.
Пунктом 21 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року визначено наступне: виходячи з того, що порядок користування спільною земельною ділянкою, у тому числі тією, на якій розташовані належні співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, суд відповідно до статті 88 ЗК України бере до уваги цю угоду при вирішені спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або на жилий будинок і для яких зазначена угода також є обов`язковою.
Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.
Оскільки володіння та порядок користування земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, в тому числі тією, на якій розташований належний співвласникам жилий будинок, господарські будівлі та споруди, визначається насамперед їхньою угодою залежно від розміру їхніх часток у спільній власності на будинок, то при застосуванні статті 88 ЗК України при вирішенні спорів як між ними самими, так і за участю осіб, котрі пізніше придбали відповідну частку в спільній власності на землю або жилий будинок, слід брати до уваги цю угоду. Це правило стосується тих випадків, коли житловий будинок поділено в натурі.
Відповідно до частини першої статті 318 ЦК України кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Зазначені положення щодо користування власністю цілком повинні застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема до права користування земельною ділянкою).
Відтак право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, яке знаходиться на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п`ята статті 319 ЦК України).

У додатковій судовій земельно-технічної експертизи №6661 від 05.06.2025 року експерт, враховуючи щільне розташування житлових будинків з надвірними будівлями та спорудами на території двору земельної ділянки, а також необхідні для їх експлуатації та обслуговування нормативні відстані, експертом запропоновані два варіанти порядку користування земельною ділянкою з відступом від розміру ідеальних часток у землекористуванні співвласників садиби (домоволодіння): ОСОБА_4 – 2/3 частини та ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 (спільно) – 1/3, з частковим урахуванням фактичного порядку користування, з перенесенням конструкцій сараю літ. «З» (ветхого, побудованого із матеріалів, які були раніше були у використанні та прибудованого до сараю літ. «Г», що унеможливлює технічне обслуговування стіни сараю літ. «Г»), із встановленням одного земельного сервітуту для обслуговування землекористувачами ОСОБА_5 , та ОСОБА_2 стіни тамбуру літ. «б4» відповідно до п. «ж» ст. 99 ЗК України.
Відповідно до пп. «ґ» п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 .№997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК, переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування… З 1 січня 2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до статті 377 ЦК і статті 120 ЗК в редакції Закону України від 05.11.2009 р. № 1702-VI.
Як зазначила у висновку експерт, проаналізувавши вимоги законодавчих актів, договору на право забудування ділянки землі від 10.02.1928, договору купівлі-продажу від 08.09.1939 та висновку про реєстрацію будівель та споруд домоволодіння (садиби) від 08.12.1950 «частки теперішніх землекористувачів у праві користування земельною ділянкою площею 828 кв.м садиби (домоволодіння) по АДРЕСА_1 повинні відповідати часткам попередніх землекористувачів та мати наступний вигляд: ОСОБА_4 – 2/3 частини; ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 (спільно) – 1/3 частини (т. 2, а.с. 87).
Згідно з п. 4.7.24 Методичних рекомендації щодо проведення дослідження з розподілу та порядку користування нерухомим майном збільшення одним із співвласників своєї частки в спільній власності на будинок шляхом проведення реконструкції (прибудови, перебудови, надбудови), в результаті чого збільшилася корисна площа житлового будинку, не є підставою для збільшення земельної ділянки, що знаходиться (виділяється) в його користуванні.
У зв`язку з цим, в даному дослідженні варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками садиби (домоволодіння) по АДРЕСА_1 , виходячи з розміру ідеальних часток у праві спільної часткової власності не розглядалися (т. 2, а.с. 87-87 зв.).

За частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Проаналізувавши, надані докази, суд встановив, що порядок користування спірною земельною ділянкою з відступом від ідеальних часток співвласників садиби (домоволодіння) по АДРЕСА_1 , становить: ОСОБА_4 – 2/3 частини; ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 (спільно) – 1/3 частини.
На переконання суду варіант 1 Додаткової експертизи № 6661 від 05.06.2025 року, з уточненнями здійсненими експертом, є найбільш доцільним та забезпечить позивачам належне користування своїм нерухомим майном та земельною ділянкою.
Враховуючи вищевикладене, суд висновує, що під час судового розгляду не знайшло свого підтвердження можливість визначення порядку користування земельною ділянкою пропорційно до ідеальних часток у праві власності на житловий будинок співвласників садиби (домоволодіння) по АДРЕСА_1 . 
Оскільки порядок користування земельною ділянкою між співвласниками садиби не визначений, внаслідок чого виник спір, то суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині визначення порядку користування земельною ділянкою.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд –

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_5 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю та визнання порядку користування земельною ділянкою – задовольнити частково.
Встановити наступний порядок користування земельною ділянкою з відступом від розміру ідеальних часток у землекористуванні співвласниками садиби (домоволодіння) по АДРЕСА_1 відповідно до варіанту 1, відображеного у висновку додаткової судової земельно-технічної експертизи №6661, складеного 05.06.2025, наступним чином: 
- ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 (спільно) земельну ділянку площею 327 кв.м;
- ОСОБА_4 земельну ділянку площею 509 кв.м.
Встановити земельний сервітут на частину земельної ділянки землекористувача ОСОБА_4 для ремонту та обслуговування ОСОБА_5 та ОСОБА_2 стіни прибудови літ. «б4» площею 2,6 кв.м.

Встановити межі земельних ділянок у користування землекористувачів (позначені на схемі червоним кольором) наступним чином:
•т. А по прямій на відстані 13,4 м (3,75, 0,13, 2,68, 6,94, 0,24) від межі земельної ділянки № НОМЕР_1 та на відстані 8,2 м (6,63, 1,64) від межі земельної ділянки № НОМЕР_2 ;
•відрізок АБ по огорожі № 7 розміром 0,9 м до зовнішньої стіни будинків;
•відрізок БВ по зовнішній стіні будинку літ. «Б-1» розміром 0,3 м;
•відрізок ВГ по лінії розподілу будинків літ. «А-1» та літ. «Б-1», прибудов літ. «а» та літ. «б»;
•відрізок ГД по зовнішній стіні прибудови літ. «б3» розміром 3,4 м;
•відрізок ДЖ по зовнішній стіні прибудови літ. «б3» розміром 0,24 м;
•відрізок ЖЗ по огорожі № 4 розміром 3,0 м;
•відрізок ЗК по прямій розміром 22,28 м до тильної межі, поділивши її на відрізки розміром 8,13 м (0,73, 3,6, 3,8) та розміром 11,7 м (1,45, 3,07, 8,35). 
Межі земельного сервітуту (позначені на схемі пунктирною лінією червоного кольору) проходять таким чином:
•відрізок ДЖ по зовнішній стіні прибудови літ. «б3» розміром 0,24 м;
•відрізок Жн по огорожі № 4 розміром 2,94 м;
•відрізок нм розміром 0,62 м;
•відрізок мл розміром 0,62 м;
•відрізок лД по розміром 1,0 м.
Визначити графічне зображення порядку користування земельною ділянкою співвласників садиби (домоволодіння) по АДРЕСА_1 згідно Додатку №1 до Висновку судової земельно-технічної експертизи №6661 від 05.06.2025 «Варіант І порядку користування».
Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Полтавського апеляційного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за вебадресою на офіційному вебпорталі судової влади України: http://www.ok.pl.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 11 травня 2026 року.

Учасники справи:
Позивач 1:  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач 2:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач:  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Третя особа: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Л.В.Гольник