Ухвала

10 червня 2026 року
м. Київ

справа № 463/1247/24
провадження № 61-7315ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Коротенка Є. В., 

розглянувши касаційну скаргу Приватного підприємства «Управляюча компанія «Рідний дім-Центр» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 22 серпня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Управляюча компанія «Рідний дім-Центр» про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь 117 339,00 грн майнової шкоди та 50 000,00 грн моральної шкоди.

Личаківський районний суд м. Львова рішенням від 22 серпня 2024 року позов задовольнив частково. Стягнув із Приватного підприємства «Управляюча компанія «Рідний дім-Центр» на користь ОСОБА_1 суму коштів в розмірі 117 339,00 грн майнової шкоди, завданої залиттям квартири, та 4 000,00 грн моральної шкоди. В решті позову відмовив. 

Львівський апеляційний суд постановою від 07 травня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Управляюча компанія «Рідний дім-Центр» задовольнив частково. Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 22 серпня 2024 року в частині стягнення з Приватного підприємства «Управляюча компанія «Рідний дім-Центр» на користь ОСОБА_1 майнової шкоди, завданої залиттям квартири, змінив, зменшив розмір такої шкоди з 117 339,00 грн до 100 330,80 грн. У решті рішення суду залишив без змін.

29 травня 2026 року Приватне підприємство «Управляюча компанія «Рідний дім-Центр» через підсистему «Електронний суд» надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 22 серпня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 травня 2026 року у цій справі.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року у справі № 3-88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), зокрема визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено, що з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 328,00 грн.

Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2026 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00 грн х 250 = 832 000,00 грн).

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і вони не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного підприємства «Управляюча компанія «Рідний дім-Центр» на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 22 серпня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 травня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Управляюча компанія «Рідний дім-Центр» про відшкодування шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

І. А. Воробйова

Є. В. Коротенко