РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12.06.2026 	м. Івано-Франківськ	Справа № 909/88/26	

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Малєєвої О. В., 
секретар судового засідання Поп`юк Я. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу, у якій 
позивач — Державна екологічна інспекція Карпатського округу, 
відповідач — Болехівська міська рада Івано-Франківської області,
про стягнення 1 183 163,69 грн шкоди, заподіяної внаслідок незаконної рубки дерев, 
за участю представників:
від позивача - Голубчак Н. В.,
від відповідача - Кудла О. Й., Троян В. С.,
ухвалив таке рішення.

1. Предмет позову. 
1.1. Предметом позову є вимога про стягнення 1 183 163,69 грн шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок незаконної порубки дерев невідомими особами на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером 2610291400:06:001:0001, що розташована за межами населеного пункту с. Міжріччя (урочище "Заріччя") на території Болехівської міської ради.
2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи. 
2.1. Згідно з ухвалою суду від 29.01.2026 суд вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
2.2. Розгляд заяв, клопотань сторін.
2.2.1. У судовому засіданні 24.02.2026 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача від 10.02.2026 (вх. № 1710/26) про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі № 300/9201/25 (протокольна ухвала). 
При вирішенні цього клопотання суд керувався тим, що відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України зупинення провадження допускається виключно у разі об`єктивної неможливості розгляду справи. Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду, якщо зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Сам факт оскарження відповідачем в адміністративному суді дій позивача щодо проведення заходу державного нагляду та здійснення розрахунку шкоди не перешкоджає господарському суду дослідити та оцінити надані позивачем докази під час розгляду цієї справи по суті.
2.2.2. У судовому засіданні 23.04.2026 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача від 19.03.2026 (вх. № 2500/26) про зупинення провадження у справі до завершення досудового розслідування та встановлення винної особи у кримінальному провадженні № 12025091160000023 (протокольна ухвала). 
Суд виходить з того, що стадія досудового розслідування не є розглядом справи в суді в розумінні п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України. Крім того, матеріально-правовою підставою позову визначено ч. 2 ст. 107 ЛК України, яка передбачає відповідальність органу місцевого самоврядування за умови невстановлення осіб, винних у незаконній рубці.
У цьому ж судовому засіданні відповідно до ст. 80, 119 ГПК України суд визнав поважними причини пропуску позивачем строку на подання доказів, поновив його та прийняв подані докази до розгляду.
2.2.3. У судовому засіданні 28.04.2026 суд розглянув клопотання відповідача від 27.04.2026 (вх. № 7747/26) про долучення доказів та повернення до стадії підготовчого провадження. 
Суд ухвалив відмовити в задоволенні клопотання в частині повернення до стадії підготовчого провадження, оскільки суд може поновити пропущений процесуальний строк на стадії розгляду справи по суті до початку встановлення обставин справи та дослідження доказів. В частині подання доказів суд відповідно до ст. 119 ГПК України ухвалив поновити процесуальний строк для їх подання та прийняти до розгляду. 
2.2.4. У судовому засіданні 13.05.2026 суд відповідно до ч. 1 ст. 118 ГПК України залишив без розгляду клопотання відповідача від 05.05.2026 (вх. № 8460/26) в частині долучення доказів, водночас прийняв до розгляду додані розрахунки.
3. Зміст позовних вимог, заперечень на позов. 
3.1. Позовна заява від 27.01.2026 (вх. № 675/26). 
Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що 13.01.2025 під час проведення заходів державного екологічного нагляду державними інспекторами виявлено факт незаконної рубки невстановленими особами 68 сироростучих дерев (дуб, вільха, береза, граб, осика). Місце вчинення правопорушення — урочище "Заріччя" за межами населеного пункту с. Міжріччя, у межах земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 2610291400:06:001:0001 (загальна площа 99,8152 га), яка розташована на території Болехівської міської ради та не передана у власність чи користування іншим особам. Факт порубки зафіксовано в акті від 13.01.2025 № 3/02.1 та складено відомість обліку пнів. За даним фактом ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12025091160000023 за ч. 1 ст. 246 КК України. Осіб, винних у вчиненні незаконної рубки, не встановлено. Розмір завданої майнової шкоди підтверджується висновком судової інженерно-екологічної експертизи № 717/25-28 від 16.07.2025, складеним Івано-Франківським відділенням КНДІСЕ, та становить 1 183 163,69 грн. Позивач зазначає, що оскільки земельна ділянка перебуває у комунальній власності і не надана у користування, обов`язок із забезпечення охорони та збереження лісових насаджень від незаконних рубок покладається на орган місцевого самоврядування — Болехівську міську раду. Зважаючи на те, що винних у незаконній порубці осіб не встановлено, майнова відповідальність за завдану шкоду згідно з ч. 2 ст. 107 ЛК України покладається на відповідача. Свою позицію обґрунтовує приписами ст. 50, 66 Конституції України, ст. 11, 1166 ЦК України, ст. 1, 4, 33, 86, 105, 107 ЛК України, ст. 5, 15, 20-2, 41, 47, 68, 69 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. 25, 26, 40 ЗУ "Про рослинний світ".
3.2. Відзив на позовну заяву від 10.02.2026 (вх. № 2324/26). 
Відповідач позовні вимоги не визнав, просить відмовити у їх задоволенні в повному обсязі з огляду на таке. 
3.2.1. Земельна ділянка, на якій здійснено порубку дерев, не належить до лісового фонду. Відповідач стверджує, що згідно з даними Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером 2610291400:06:001:0001 належить до земель сільськогосподарського призначення (сіножаті). Вона не віднесена до земель лісогосподарського призначення у розумінні ст. 5, 7 ЛК України та не входить до складу лісового фонду. Сам факт наявності рослинності або самозаліснення не означає автоматичного віднесення ділянки до лісів комунальної власності без проведення інвентаризації та визначення її правового режиму. 
3.2.2. Безпідставність застосування такс та норм ЛК України. Оскільки дерева зростали на сільськогосподарських угіддях, застосування постанови КМУ від 23.07.2008 № 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу" вважає неправомірним. Крім того, застосування ч. 2 ст. 107 ЛК України (щодо обов`язку органу місцевого самоврядування відшкодувати шкоду за умови невстановлення винних осіб) можливе лише стосовно лісу як об`єкта охорони. Болехівська міська рада не є власником лісу чи постійним лісокористувачем, на яких ст. 86 ЛК України покладає обов`язок щодо організації та забезпечення охорони лісів. 
3.2.3. Відсутність складу правопорушення. Позивач не довів наявності конкретного обов`язку відповідача з охорони саме спірної земельної ділянки як лісу, а також причинно-наслідкового зв`язку між діями чи бездіяльністю ради та незаконною рубкою. Покликання позивача на ст. 33 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" є помилковим, оскільки ця норма носить організаційно-управлінський характер і не передбачає безумовної майнової відповідальності органу місцевого самоврядування за протиправні дії невстановлених третіх осіб. 
3.2.4. Передчасність подання позову. Кримінальне провадження № 12025091160000023 не завершено, винних осіб не встановлено остаточно (повідомлення про підозру нікому не вручалося), тому застосування ч. 2 ст. 107 ЛК України на цій стадії є передчасним і суперечить принципу правової визначеності. 
3.2.5. Порушення процедури фіксації порушення. Акт перевірки не містить опису механізму пошкодження кожного дерева та документального підтвердження факту пошкодження дерев саме до ступеня припинення росту, що виключає можливість автоматичного застосування додатка 1 до Постанови КМУ № 665. 
3.3. Відповідь на відзив від 12.02.2026 (вх. № 2535/26).
Позивач заперечує проти доводів відповідача та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. 
3.3.1. Щодо правового статусу земельної ділянки та застосування норм ЛК України вказує, що згідно зі ст. 1, 4 ЛК України усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, становлять лісовий фонд України. Визначальною відмінністю самозаліснених ділянок від земель лісогосподарського призначення є наявність природних лісових комплексів без офіційного надання ділянки для ведення лісового господарства. Отже, деревна рослинність належить до лісового фонду, навіть якщо вона зростає на землях сільськогосподарського призначення. 
3.3.2. Щодо правомірності розрахунку шкоди. Позивач стверджує, що абз. 2 п. 2 постанови КМУ від 23.07.2008 № 665 імперативно передбачає застосування затверджених такс для обчислення шкоди, заподіяної незаконною рубкою окремих дерев чи груп дерев на сільськогосподарських угіддях, що не належать до лісового фонду. Крім того, Інспекція виявила саме незаконну рубку 68 дерев, а не їх пошкодження, що зумовлює застосування додатка 1 до постанови КМУ № 665 безвідносно до ступеня пошкодження (припинення чи неприпинення росту). 
3.3.3. Щодо обов`язку органу місцевого самоврядування відшкодувати шкоду. Зазначає, що відповідно до ст. 33 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. 15 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища", ст. 25, 26, 40 ЗУ "Про рослинний світ" та ст. 33, 86 ЛК України, на органи місцевого самоврядування покладено обов`язок забезпечувати охорону, захист і відтворення лісових насаджень у межах комунальної власності. 
3.3.4. Щодо відсутності винних осіб. Пояснює, що листами слідчого відділення поліції №1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 08.10.2025 та від 21.01.2026 підтверджено факт невстановлення винних осіб у межах кримінального провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЛК України шкода, заподіяна лісу, не наданому в користування, у разі невстановлення осіб, винних у її заподіянні, безумовно відшкодовується органом місцевого самоврядування. Звільнення відповідача від юридичної відповідальності знівелює принцип невідворотності покарання та механізм охорони рослинного світу на ввіреній йому території. 
3.4. Заперечення від 13.02.2026 (вх. № 2651/26).
Відповідач подав заперечення, у яких не погоджується з аргументами позивача та додатково зазначає таке. 
3.4.1. Щодо безпідставності застосування постанови КМУ № 665. Зазначає, що акти обстеження, фототаблиці та відомості обліку пнів складені позивачем одноосібно та не підтверджені іншими об`єктивними даними. Вказані документи, як і висновок експертизи, не дозволяють однозначно встановити час здійснення вирубки, осіб, причетних до неї, а також правовий режим земельної ділянки, що виключає можливість безумовного покладення їх в основу судового рішення та застосування такс. 
3.4.2. Щодо невіднесення земельної ділянки до лісового фонду та самозаліснених ділянок. Наголошує, що в матеріалах справи відсутні докази віднесення насаджень на спірній земельній ділянці до лісового фонду або самозаліснених ділянок із відповідним оформленням облікових та картографічних матеріалів. На підтвердження цього долучив подання Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 01.12.2023 № 09/2009-23, у якому міститься перелік земельних ділянок для віднесення їх до самозаліснених. Спірна земельна ділянка з кадастровим номером 2610291400:06:001:0001 у цьому переліку відсутня. 
3.4.3. Щодо відсутності складу цивільного правопорушення. Для покладення відповідальності за ст. 1166 ЦК України необхідна сукупність елементів: протиправна поведінка, шкода, причинний зв`язок та вина. Позивач не довів, яке саме конкретне повноваження не виконала міська рада та у чому виразилася її протиправна бездіяльність. Загальні організаційні повноваження органу місцевого самоврядування не встановлюють безумовного обов`язку забезпечувати фізичну охорону кожної земельної ділянки або нести відповідальність за дії невстановлених третіх осіб. 
3.4.4. Щодо нерелевантності судової практики. Відповідач вважає посилання позивача на постанови Верховного Суду (справи № 918/1356/23, № 918/710/24, № 906/994/24) некоректним, оскільки у вказаних справах суди встановили підтверджений статус лісу та завершеність з`ясування питання щодо винних осіб.
3.5. Додаткові пояснення позивача від 17.02.2026 (вх. № 2893/26).
У додаткових поясненнях позивач не погоджується із доводами, викладеними у запереченнях, та додатково обґрунтовує свою позицію таким. 
3.5.1. Щодо належності та достатності доказів. Посилається на сталу практику Верховного Суду і зазначає, що основним доказом для встановлення факту природоохоронного правопорушення є саме акт перевірки Інспекції. Цей акт разом із матеріалами кримінального провадження, висновком судової експертизи № 717/25-28 та іншими зібраними доказами підтверджує факт незаконної рубки 68 дерев та розмір завданої шкоди. 
3.5.2. Щодо бездіяльності відповідача у сфері земельних відносин. Відсутність у Державному земельному кадастрі відомостей про віднесення спірної ділянки до самозаліснених є наслідком протиправної бездіяльності самого відповідача. Вказує, що на виконання Указу Президента України від 07.07.2021 та окремого доручення Івано-Франківської ОВА від 16.03.2023 органи місцевого самоврядування були зобов`язані ідентифікувати самозаліснені землі та внести відповідні відомості до кадастру (ст. 571 ЗК України). Невиконання цього обов`язку не звільняє міську раду від відповідальності за заподіяну лісу шкоду. На підтвердження наведено правовий висновок ВС у справі № 918/1356/23). 
3.5.3. Щодо правомірності застосування такс (постанова КМУ № 665). Ще раз наголошує, що в Акті зафіксовано саме факт незаконної рубки дерев, а не їх пошкодження, що зумовлює застосування додатка 1 до постанови № 665. Крім того, абз. 2 п. 2 цієї постанови прямо передбачено застосування такс для обчислення шкоди, заподіяної незаконною рубкою дерев на сільськогосподарських угіддях, що не належать до лісового фонду. 
3.5.4. Щодо стандарту доказування. Звертаючись до положень ст. 79 ГПК України, позивач вказує на застосування стандарту "вірогідності доказів" (балансу вірогідностей). Вважає, що надані позивачем докази є більш вірогідними та підтверджують факт неправомірної бездіяльності міської ради (незабезпечення охорони насаджень) та наявність причинно-наслідкового зв`язку, тоді як відповідач діє в умовах презумпції вини та не довів відсутність своєї вини у заподіянні шкоди. 
3.6. Альтернативний розрахунок розміру шкоди, поданий відповідачем. 
Заперечує правильність обчислень позивача та зазначає, що проіндексований розмір шкоди, визначений у позові та підтверджений висновком експерта від 16.07.2025 № 717/25-28, не відповідає дійсності внаслідок допущених арифметичних помилок. 
На підтвердження своїх доводів відповідач наводить приклад обчислення щодо дерева з діаметром пня 52 см: згідно з додатком 1 до постанови КМУ від 23.07.2008 № 665 базова такса для 50 см становить 3109 грн, а за 2 см перевищення додається 210 грн (105 грн х 2). За твердженням відповідача, при множенні загальної базової такси на застосований експертом індекс споживчих цін (6,329007) правильний розмір шкоди має становити 21 005,97 грн. Натомість у розрахунку позивача та експерта щодо цього дерева вказано суму 23 526,69 грн, що свідчить про завищення збитків на 2 520,72 грн лише за однією позицією. 
Стверджує, що внаслідок таких арифметичних розбіжностей заявлений позивачем загальний розмір шкоди був безпідставно завищений на 126 776,20 грн, у зв`язку з чим просить врахувати його контррозрахунок.
3.7. Додаткові пояснення позивача від 11.05.2026 (вх. № 8855/26) в частині проведення розрахунку шкоди.
Не погоджується з доводами відповідача про наявність арифметичних помилок у нарахуваннях та обґрунтовує правильність заявленої до стягнення суми. Пояснює, що розрахунок розміру шкоди здійснено відповідно до механізму, закріпленого постановою КМУ від 23.07.2008 № 665. Окрему увагу звертає на порядок визначення індексу споживчих цін. Відповідно до законодавства індексація такс здійснюється з урахуванням індексів інфляції за роки, що передують року виявлення правопорушення. Оскільки факт незаконної рубки було зафіксовано 09.01.2025, обов`язковому застосуванню підлягав індекс інфляції за попередній 2024 рік, який за офіційними даними становив 112 % (або коефіцієнт 1,12). Базовий кумулятивний індекс, розрахований за попередні роки, становив 6,329007. З урахуванням множення на індекс інфляції за 2024 рік, загальний кінцевий індекс споживчих цін, який підлягав застосуванню станом на січень 2025 року становить 7,088488 (6,329007 х 1,12).
Пояснює, що у висновку судової інженерно-екологічної експертизи від 16.07.2025 № 717/25-28 допущено описку. В описовій частині експерт помилково вказав неактуальний показник індексу (6,329007). Проте при проведенні математичних обчислень вартості кожного дерева (множенні базової такси на індекс) експерт та інспектор застосували правильний актуальний індекс — 7,088488. Належне застосування цього індексу призвело до формування підсумкової суми збитків у розмірі 1 183 163,69 грн, яка є арифметично та методологічно правильною.
З огляду на наведене, вважає наданий відповідачем 05.05.2026 альтернативний розрахунок безпідставним. Відповідач побудував свій контррозрахунок виключно на використанні технічної описки з тексту експертизи (застосував індекс 6,329007), чим свідомо проігнорував необхідність нарахування інфляції за 2024 рік. Такі дії обумовлюють штучне та нормативно необґрунтоване заниження загальної суми завданої навколишньому природному середовищу шкоди на 126 776,20 грн.
4. Обставини справи, оцінка доказів.
Дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив таке.
4.1. Відповідно до рішення Болехівської міської ради від 22.12.2020 № 75-02/20 "Про прийняття в комунальну власність Болехівської міської ради земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності" та згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 14.01.2021 земельна ділянка з кадастровим номером 2610291400:06:001:0001 площею 99,8152 га перебуває у комунальній власності Болехівської міської ради. 
Згідно з інформацією з Державного земельного кадастру та листом Болехівської міської ради від 16.01.2025 № 106/021-15/25 вказана земельна ділянка належить до земель сільськогосподарського призначення (16.00 Землі запасу), розташована за межами населеного пункту (с. Міжріччя, урочище "Заріччя") та у користування (оренду) іншим особам не передавалась. 
Відповідно до листа КП "Долинський спеціалізований агролісгосп Івано-Франківської обласної ради" від 24.09.2025 № 226 вказана земельна ділянка не перебуває у користуванні цього підприємства. 
4.2. На підставі наказу Державної екологічної інспекції Карпатського округу від 09.01.2025 № 11/04.2-03 державними інспекторами здійснено заходи державного контролю за дотриманням вимог природоохоронного законодавства на території Калуського району Івано-Франківської області. 
Під час натурної перевірки виявлено факт незаконної порубки 68 сироростучих дерев породи дуб, вільха, береза, граб, осика за межами населеного пункту с. Міжріччя, урочище "Заріччя", у межах земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 2610291400:06:001:0001. Зазначені обставини зафіксовано в акті від 13.01.2025 № 3/02.1 та відомості № 1 обліку пнів незаконно зрубаних дерев від 09.01.2025. Обстеження місця порубки здійснено за географічними координатами 49.104922, 24.004458. 
Заміри пнів проводилися вимірювальною металевою рулеткою Р-10 УЗК (заводський № 34), яка має чинне свідоцтво про повірку № 0798/М до 20.05.2025. Позивач також склав фототаблицю місця порубки.
Вказані докази належним чином підтверджують наведені в них обставини і відповідають вимогам належності, допустимості та достовірності доказів (ст. 77 - 79 ГПК України).
4.3. Не спростовують ці обставини сумніви відповідача щодо погодніх умов у день проведення обстеження. Згідно з довідками Івано-Франківського обласного центру з гідрометеорології від 18.03.2026 № 997-1-231/997-03 та від 08.04.2026 № 997-2-313/997-03 температура повітря 09.01.2025 (у день проведення первинного огляду та складання відомості обліку пнів) становила від +6.2 до +11.0 °C, опади та сніговий покрив були відсутні. Ці дані відповідають світлинам з місця правопорушення. Крім того, у довідках міститься зауваження щодо можливих розбіжностей.
4.4. Щодо доводів відповідача про те, що акти обстеження та відомості обліку пнів складені позивачем одноосібно і не дозволяють однозначно встановити час здійснення вирубки, суд зазначає таке. Вказані документи складені посадовими особами Державної екологічної інспекції Карпатського округу в межах наданих їм владних повноважень під час здійснення заходів державного нагляду (контролю). Чинне природоохоронне законодавство не містить імперативної вимоги щодо обов`язкової присутності представника органу місцевого самоврядування під час фіксації факту незаконної рубки невідомими особами на землях запасу. Крім того, точний час вчинення правопорушення не є визначальним для застосування до органу місцевого самоврядування майнової відповідальності на підставі ч. 2 ст. 107 ЛК України. Визначальним для вирішення цього спору є підтверджений належними доказами факт наявності шкоди (незаконної рубки 68 дерев) на території комунальної власності відповідача та факт невстановлення винних у цьому осіб. Відповідач не надав жодних доказів того, що ним здійснювалися належні заходи контролю та охорони вказаних насаджень у період, що передував виявленню правопорушення, що свідчить про його триваючу бездіяльність.
4.5. Згідно з актом повторного огляду місця незаконної порубки дерев від 17.04.2026, складеним за участю представника Інспекції та спеціаліста Кульпи П. А., з метою надання додаткових доказів у справі № 909/88/26, проведено повторний огляд земельної ділянки за межами населеного пункту с. Міжріччя (урочище "Заріччя") за географічними координатами 49.104922, 24.004458 (кадастровий номер 2610291400:06:001:0001), де було виявлено незаконну порубку 68 дерев різних порід відповідно до акта № 3/02.1 від 13.01.2025. Проведеним оглядом встановлено, що земельна ділянка має ознаки самозаліснення. На ділянці наявні залишки пнів дерев, які були зрубані. Також при огляді зафіксовано сліди горіння. В акті відображено, що не кожне дерево (пеньок) можна ідентифікувати так, як це було зроблено під час первинного огляду. У документі міститься зауваження учасників огляду про те, що даний акт є повторним та проведений через 1 рік і 3 місяці після виявлення спеціалістами Державної екологічної інспекції факту незаконної рубки. Зазначено, що внаслідок плину часу, впливу природних факторів (гниття, висихання, руйнування структури деревини внаслідок горіння, заростання території) стан об`єкта міг істотно змінитися, що унеможливлює достовірне встановлення первинної кількості, діаметрів, ознак та характеристик зрубаних дерев на момент вчинення правопорушення. Під час огляду застосовувалися технічні засоби: мультичастотний геодезичний GNSS-приймач Meridian 55.
Вказаний акт також не спростовує наведених обставин незаконної рубки дерев, оскільки містить посилання на фактори, які унеможливлюють достовірне встановлення обставин, що мають значення для вирішення спору.
4.6. Позивач здійснив розрахунок розміру шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, згідно з додатком 1 до постанови КМУ від 23.07.2008 № 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами", і визначив її суму - 1 183 163,69 грн.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи від 16.07.2025 № 717/25-28, складеного Івано-Франківським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, розмір шкоди (збитків), завданий незаконною порубкою, знищенням об`єктів рослинного світу, виявлених 13.01.2025 за межами населеного пункту с. Міжріччя урочище "Заріччя" Болехівської міської ради Калуського району Івано-Франківської області (в межах земель комунальної власності з кадастровим номером 2610291400:06:001:0001), становить 1 183 163,69 грн. Вказаний висновок оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 86 ГПК України. Висновок експерта узгоджується з іншими доказами і не може бути відхилений з тих підстав, що експерт безпосередньо не здійснював огляд і замір пнів. На вирішення експерта було поставлено питання про здійснення розрахунку шкоди на підставі наданих вихідних даних і експерт надав висновок відповідно до поставленого завдання. 
Суд відхиляє доводи відповідача щодо наявності арифметичної помилки у розрахунку розміру шкоди та не бере до уваги його альтернативний розрахунок з огляду на те, що згідно з механізмом, закріпленим постановою КМУ № 665 індексація такс здійснюється з урахуванням індексів інфляції за роки, що передують року виявлення правопорушення. Оскільки факт незаконної рубки зафіксовано 09.01.2025, застосуванню підлягав базовий кумулятивний індекс за попередні роки (6,329007) помножений на офіційний індекс інфляції за 2024 рік (112 %). Отже, загальний актуальний індекс становить 7,088488. Матеріалами справи підтверджується, що при формуванні підсумкової суми збитків у розмірі 1 183 163,69 грн було застосовано правильний індекс (7,088488). Зазначення експертом в описовій частині висновку показника 6,329007 є технічною опискою, яка не вплинула на правильність кінцевого математичного обчислення збитків. Натомість відповідач у своєму альтернативному розрахунку безпідставно не врахував індекс інфляції за 2024 рік, у зв`язку з чим його контррозрахунок є нормативно необґрунтованим.
4.7. За фактом незаконної рубки дерев слідчим відділенням поліції № 1 (м. Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12025091160000023 від 01.02.2025 за ч. 1 ст. 246 КК України.
Відповідно до листів поліції від 08.10.2025 № 186851-2025 та від 21.01.2026 № 14951-2026 досудове розслідування триває, кінцевого процесуального рішення не прийнято, винну особу не встановлено, підозри нікому не повідомлялись. У межах кримінального провадження 20.09.2025 проведено допит свідка — старости с. Міжріччя ОСОБА_1 , якому особи, що вчинили порубку, невідомі. 
4.8. Позивач направив відповідачу претензію № 68/25 від 13.10.2025 про добровільне відшкодування шкоди у розмірі 1 183 163,69 грн. 
Болехівська міська рада згідно з листом від 20.11.2025 № 3920/021-15/25 відмовила у задоволенні претензії. 
4.9. До матеріалів справи долучено окреме доручення Івано-Франківської ОДА від 16.03.2023 №7/0/10-23/01-129, яким головам територіальних громад доручено ідентифікувати та сформувати переліки самозаліснених земель. 
Також міститься Подання Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 01.12.2023 № 09/2009-23 на адресу Болехівської міської ради про віднесення визначених земельних ділянок до самозаліснених, серед яких ділянка з кадастровим номером 2610291400:06:001:0001 - відсутня. 
Відповідно до листа Західного міжрегіонального управління лісового та мисливського господарства від 30.10.2024 № 09/2564-24 в області проводилася робота щодо виявлення самозаліснених ділянок на територіях місцевих громад. 
5. Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.
5.1. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.
Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено ст. 1166 ЦК України. 
Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). 
Отже, підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як: протиправна поведінка боржника, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками, вина. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Натомість відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарський суд виходить з презумпції вини правопорушника. Такі висновки викладені, зокрема, у постановах КГС від 03.11.2021 у справі № 922/1705/20, від 18.12.2020 у справі № 922/3414/19, від 26.05.2022 у справі № 922/2317/21. 
Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. 
5.2. Згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Відповідно до ст. 5 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища" державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.
В ч.1, 4 ст. 68 вказаного Закону визначено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода підлягає компенсації в повному обсязі (ч. 1 ст. 69 цього Закону). 
5.3. В ч. 1 ст. 1 ЛК України передбачено, що ліс — це тип природних комплексів (екосистема), у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав`яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов`язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави. 
Відповідно до ст. 4 ЛК України до лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі. 
Суд відхиляє доводи відповідача про те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення, а тому до спірних правовідносин не застосовується лісове законодавство. Згідно з положеннями ЛК України віднесення лісів до лісового фонду України не залежить від категорії (основного цільового призначення) земельної ділянки, на якій вони зростають. Визначення цільового призначення земельної ділянки не спростовує факт існування на ній деревної рослинності, яка була незаконно зрубана. 
5.4. За приписами ч. 2 ст. 107 ЛК України шкода, заподіяна лісу, не наданому в користування, у разі невстановлення осіб, винних у заподіянні шкоди, відшкодовується органом місцевого самоврядування, у межах території якого знаходиться ліс, якому була заподіяна шкода. 
Суд встановив факт незаконної рубки 68 дерев різних порід (дуб, вільха, береза, граб, осика) поблизу населеного пункту с. Міжріччя (урочище "Заріччя") Болехівської міської ради Калуського району Івано-Франківської області на земельній ділянці, яка знаходиться за межами населеного пункту (кадастровий номер 2610291400:06:001:0001), з географічними координатами: 49.104922, 24.004458; а також факт невстановлення осіб, винних у заподіянні шкоди. А тому за приписами ч. 2 ст. 107 ЛК України у відповідача виник обов`язок відшкодувати шкоду, оскільки ліс, якому була заподіяна шкода, знаходиться у межах території органу місцевого самоврядування і особи, винні у заподіянні шкоди, не встановлені. 
Суд відхиляє доводи відповідача про передчасність позову з огляду на триваюче досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12025091160000023, оскільки застосування ст. 107 ЛК України не пов`язане з вичерпанням всіх заходів для встановлення винних осіб.
5.5. Відповідач заперечує свою провину, посилаючись на відсутність у нього обов`язку забезпечувати фізичну охорону кожної земельної ділянки та вказує на відсутність у Державному земельному кадастрі відомостей щодо віднесення спірної ділянки до самозаліснених.
Суд не погоджується з цими доводами з огляду на таке. 
Відповідно до пп 1 п. "б" ч. 1 ст. 33 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" до делегованих повноважень виконавчих органів міських рад належить здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів. 
Згідно з п. "ї" ч. 1 ст. 15 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища" місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території.
Протиправна поведінка відповідача полягає у тому, що він не виконав свого обов`язку щодо здійснення контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Допустивши протиправну бездіяльність у вигляді невжиття заходів, спрямованих на забезпечення охорони і збереження дерев від незаконних рубок на належній йому території комунальної власності, міська рада допустила знищення насаджень. Причинно-наслідковий зв`язок є доведеним, адже заподіяння збитків зумовлено саме невиконанням органом місцевого самоврядування обов`язку щодо здійснення заходів охорони. Вина відповідача презюмується та ним не спростована.
5.6. Щодо відсутності відомостей у Державному земельному кадастрі про віднесення ділянки до самозалісненої, суд зазначає таке.
Згідно зі ст. 571 ЗК України такі дії має здійснювати орган, який розпоряджається землею. Відсутність належних кадастрових відомостей є наслідком невчинення самим відповідачем дій, направлених на їх внесення, попри наявні доручення органів державної влади. Відсутність реєстраційних даних не спростовує факту знищення лісової рослинності на підвідомчій міській раді території. Вказана правова позиція є послідовною у практиці Верховного Суду (постанова від 19.09.2024 у справі № 918/1356/23).
Відхиляючи доводи відповідача про нерелевантність висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 19.09.2024 у справі № 918/1356/23, з огляду на те, що у вказаній справі нібито було підтверджено статус лісу та завершено з`ясування питання щодо винних осіб, суд виходить з такого. Предметом формування правового висновку Верховного Суду у вказаній справі було саме питання застосування майнової відповідальності до органу місцевого самоврядування за незабезпечення охорони зелених насаджень на землях комунальної власності в умовах невнесення ним до Державного земельного кадастру відомостей про їх самозаліснення. Відмінність певних фактичних обставин (зокрема, стадії кримінального провадження) не нівелює загального концептуального підходу Верховного Суду до застосування положень ст. 33 ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні" та ст. 107 ЛК України, який полягає у презумпції вини місцевої ради за допущену бездіяльність у сфері контролю за додержанням природоохоронного законодавства на ввіреній їй території. Тому суд вважає за можливе застосувати вказані висновки до спірних правовідносин.
5.7. Відповідач безпідставно стверджує про незаконність застосування такс, передбачених постановою КМУ від 23.07.2008 № 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами".
Згідно з абз. 2 п. 2 вказаної постанови затверджені нею такси застосовуються також для обчислення шкоди, заподіяної знищенням, пошкодженням чи незаконною рубкою окремих дерев, груп дерев, чагарників на сільськогосподарських угіддях, що не належать до лісового фонду.
Суд відхиляє заперечення відповідача щодо необхідності доведення "механізму пошкодження кожного дерева до ступеня припинення росту". Позивач виявив та зафіксував факт незаконної рубки (зрізання) дерев до рівня пнів, що об`єктивно є їх знищенням і припиненням росту. Застосування позивачем додатка № 1 до постанови № 665 при розрахунку шкоди є методологічно правильним та законодавчо обґрунтованим. 
5.8. Як передбачено в ст. 47 ЗУ "Про охорону навколишнього природного середовища", шкода, заподіяна порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, спрямовується до спеціально створених фондів охорони навколишнього природного середовища у відповідних місцевих бюджетах за місцем заподіяння екологічної шкоди, а відтак — до фондів органів місцевого самоврядування, в адміністративних межах яких розташовані земельні ділянки, де здійснювались незаконні порубки лісових ресурсів.
Оскільки факт незаконної рубки дерев виявлено на території Болехівської міської ради, заподіяна шкода у розмірі 1 183 163,69 грн підлягає стягненню на рахунок фонду охорони навколишнього природного середовища Болехівської міської територіальної громади.
6. Висновки суду.
6.1. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про задоволення позову і стягнення з відповідача на рахунок фонду охорони навколишнього природного середовища Болехівської міської ТГ 1 183 163,69 грн шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу.
7. Судові витрати.
7.1. Склад та порядок розподілу судових витрат визначено главою 8 ГПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивач сплатив судовий збір у розмірі 14 197,96 грн (платіжна інструкція від 27.11.2025 № 920 (внутрішній номер 465939004)). Інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, учасники справи не заявили.
7.2. Відповідно до ст. 129 ГПК України, враховуючи задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст. 2, 86, 129, 233, 236 - 238, 240, 241, 256 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити.
Стягнути з БОЛЕХІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ (77202, Івано-Франківська область, Калуський район, місто Болехів, площа Івана Франка, будинок 12, ідентифікаційний код 04054270) на рахунок фонду охорони навколишнього природного середовища Болехівської міської ТГ (р/р UA938999980333149331000009636, отримувач ГУК в Iв.-Фр.об./ ТГ Болехів /24062100, код отримувача (ЄДРПОУ) 37951998, банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.)) 1 183 163,69 грн (один мільйон сто вісімдесят три тисячі сто шістдесят три гривні шістдесят дев`ять копійок) шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу.
Стягнути з БОЛЕХІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ (77202, Івано-Франківська область, Калуський район, місто Болехів, площа Івана Франка, будинок 12, ідентифікаційний код 04054270) на користь Державної екологічної інспекції Карпатського округу (76014, м. Івано-Франківськ, вул. Академіка Сахарова, 23-А, ідентифікаційний код 42702233, р/р UA368201720343110004000095363 в ДКСУ м. Київ) 14 197,96 грн (чотирнадцять тисяч сто дев`яносто сім гривень дев`яносто шість копійок) судового збору.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 12.06.2026.

Суддя О. В. Малєєва