Справа №712/4413/26
Провадження № 1-кп/712/782/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року         м.Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора – ОСОБА_4 ,
обвинуваченого – ОСОБА_5 ,
захисника – ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження з обвинувальним актом, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025250000000742 від 14.11.2025, відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велика Скельова, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, працюючого водієм автотранспортних засобів ТОВ «Епітранс», одруженого, маючого на утриманні дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого з адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
14.11.2025 близько 20 год. 42 хв., ОСОБА_5 , керуючи автобусом VDL Ambassador 200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в м.Черкаси по проїзній частині бульвара Шевченка зі сторони вулиці Остафія Дашковича в напрямку вулиці Небесної Сотні, на регульованому перехресті з вулицею Смілянська, при виконанні маневру повороту праворуч на проїзну частину вулиці Смілянська з подальшим рухом в бік вулиці Гоголя на червоний сигнал світлофора, однак мається зелена стрілка, яка розміщена біля червоної лінзи світлофора, яка дозволяє рух, в порушення вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, та наближаючись до пішохідного переходу, на який вийшов пішохід, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, продовжив рух керованим ним автобусом, у результаті чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який рухався по пішохідному переходу, на забороняючий сигнал світлофора, з права на ліво відносно його напрямку руху.
Унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди.
Згідно з висновком експерта №03-01/1751 від 14.01.2026 ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми шийного відділу хребта із повним розривом міжхребцевого зчленування, крововиливами під оболонки спинного мозку та розвитком забою, розмічення спинного мозку. Вказана травма виникла внаслідок дії тупих предметів, могла утворитись в час і за обставин ДТП, вказаних в постанові про призначення експертизи трупа та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Між отриманою травмою і настанням смерті мається прямий причинний зв`язок. При судово-медичній (токсикологічній) експертизі крові трупа виявлено етанол - 3.37 г/дм (проміле). Така концентрація етилового спирту може відповідати тяжкому ступеню алкогольного сп`яніння відносно живих осіб. 
Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автобуса VDL Ambassador 200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_10 , а саме вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху згідно з висновком експерта №СТ/079Е-26 від 11.03.2026, знаходиться у причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_9 .
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
У судовому засіданні ОСОБА_5 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав в повному обсязі та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій. ОСОБА_5 показав, що ввечері 14.11.2025, в темну пори доби, він керував маршрутним автобусом (№21), та рухаючись по бул.Шевченка, на освітленій проїзній частині, здійснював поворот направо на вул.Смілянська (в напрямку вул.Гоголя) на зелену стрілку світлофора, розміщену на рівні червоного сигналу світлофора. Наближаючись до пішохідного переходу, на який вийшов пішохід, він не зменшив швидкість та не зупинився, в результаті чого здійснив наїзд на чоловіка, який рухався по пішохідному переходу на забороняючий сигнал світлофора. ОСОБА_5 вказав, що він допустив неуважність та не побачив пішохода, хоча повинен був його бачить. Після ДТП він здійснив виклик швидкої медичної допомоги. Від отриманих травм пішохід загинув на місці. ОСОБА_5 зазначив, що він намагався через слідчого зв`язатись з матір`ю загиблого для вирішення питання про відшкодування шкоди; однак, жінка відмовилась від будь-якого спілкування, та залучення її як потерпілої у справі. Обвинувачений щиро розкаювався у вчиненому, шкодує про те, що трапилось, та просив не позбавляти його права керувати транспортними засобами, оскільки потребує використання автомобіля в повсякденному житті. ОСОБА_5 зазначив, що нині він працює водієм автотранспортних засобів ТОВ «Епітранс», яке здійснює пасажирські перевезення; має на утримання двох дітей; допомагає своїй матері, яка потребує стороннього догляду.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст.349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції. В порядку ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 .
Вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд керується положеннями ст.ст.65-67 КК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст.286 і ст.287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.
Обираючи вид та міру покарання суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
15.06.2026 до суду надійшло клопотання директора ТОВ «Епітранс» ОСОБА_11 від 01.06.2026, в якому він просив не застосовувати відносно ОСОБА_5 покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі та додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами. До клопотання додається протокол зборів трудового колективу ТОВ «Епітранс», характеристика ОСОБА_5 , наказ про прийняття на роботу ОСОБА_5 від 14.11.2025.
Суд приймає до уваги, що скоєне кримінальне правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
ОСОБА_5 раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; працює водієм автотранспортних засобів ТОВ «Епітранс», має категорії «В», «В1», «D», позитивно характеризується за місцем роботи; одружений, має на утриманні дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; має матір ОСОБА_12 , яка потребує стороннього догляду; надавав допомогу в евакуації пошкодженого транспорту військової частини НОМЕР_2 .
Відповідно до Подяки командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_13 (2026 рік), ОСОБА_5 оголошувалась Подяка за надану допомогу в евакуації пошкодженого транспорту військової частини НОМЕР_2 .
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, перерахування грошових коштів на рахунок Збройних Сил України.
15.06.2026 ОСОБА_5 здійснив перерахування коштів на рахунок Збройних Сил України в сумі 5000 гривень (квитанція додається).
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_5 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості та обґрунтованості покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання в межах, установлених санкцією ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі, та застосувати ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку та покладенням на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України.
Вирішуючи питання доцільності призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд зазначає таке.
Під час судового розгляду встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася в результаті порушень Правил дорожнього руху обвинуваченим, потерпілий ОСОБА_9 загинув на місці.
З урахуванням тяжких наслідків ДТП – смерть людини, на переконання суду, непризначення додаткового покарання у виді позбавлення керувати транспортними засобами, не відповідатиме тяжкості кримінального правопорушення, та його наслідкам, а також меті покарання у розумінні ст.50 КК України, та може створити у суспільстві враження вибіркового правосуддя, і буде суперечити принципам верховенства права та невідворотності покарання.
Враховуючи вищевикладене, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, а також непоправних наслідків у виді спричинення смерті потерпілого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 додаткове покарання, передбачене санкцією ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст.69 КК України судом не встановлено.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 відсутній та підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Питання скасування арешту суд вирішує відповідно до вимог ст.174 КПК України.
На стадії досудового розслідування сплачено процесуальні витрати на проведення технічної експертизи транспортного засобу №СТ/372-Е від 19.01.2026 в сумі 8481,60 грн. (платіжна інструкція від 12.12.2025 №5742), та судової автотехнічної експертизи №СТ/079-Е від 11.03.2026 в сумі 3664,08 грн. (платіжна інструкція від 17.03.2026 №1486).
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ч.15 ст.615, ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 376, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати  ОСОБА_5  винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст.75 КК України звільнити  ОСОБА_5  від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
На підставі ст.76 КК України покласти на  ОСОБА_5  наступні обов`язки:
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи;
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 20.11.2025 у справі №712/10927/25, на автобус VDL Ambassador 200, реєстраційний номер НОМЕР_1 .
Речові докази у кримінальному провадженні:
- автобус VDL Ambassador 200, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_14 – залишити за належністю ОСОБА_14 ; 
- DVD-R диск для лазерних систем зчитування з відеозаписом з камер зовнішнього відеоспостереження на будівлі закладу харчування «KFC» за адресою: м.Черкаси, бул.Шевченка, 207/1, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження, – залишити при матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Соснівський районний суд м. Черкаси протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.

Суддя            ОСОБА_1