Справа №579/2417/25 	
Номер провадження 22-ц/816/2027/26 	
Категорія - 41 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Сізова Д.В. (суддя-доповідач), суддів: Собини О.І., Сидоренко А.П.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» 
на рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 25 лютого 2026 року (суддя Моргун О.В.,), ухвалене в м. Кролевець, повний текст рішення виготовлено 09 березня 2026 року,
у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» до ОСОБА_1 
про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції
30 жовтня 2025 року ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» звернулося до суду із вказаним позовом, який обґрунтовано наступними обставинами.
23 серпня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 6994278, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 7000 грн у безготівковій формі шляхом зарахування на платіжну карту № НОМЕР_1 , на строк 360 днів, із періодичністю платежів зі сплати процентів – кожні 15 днів, дата останнього платежу - 17 серпня 2024 року, зі сплатою щомісячних процентів за стандартною ставкою 1,99 % в день та можливістю подальшого застосування зниженої процентної ставки 0,01 % в день як індивідуальної знижки, за настання визначених договором умов. Кредитний договір украдено в електронній формі шляхом підписання одноразовим ідентифікатором С6098.
27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» (попередня назва ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») укладено договір факторингу №27.05/24-Ф, за яким до позивача, за плату перейшло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, зокрема і до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором у розмірі 17 726,10 грн, з яких: 7000 грн – кредит, 10 726,1 грн – заборгованість за процентами. Також новим кредитором здійснено нарахування процентів за стандартною ставкою у межах строку дії кредитного договору, у період із 28 травня 2024 року по 17 серпня 2024 року (82 дні), у розмірі 11 422,6 грн. 
ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним договором не виконав, кредитні кошти не повернув, має непогашену заборгованість перед позивачем у розмірі 29 148, грн, з яких: 7000 грн – кредит, 10 726,1 грн – заборгованість за процентами (нараховані первісним кредитором), 11 422,6 грн – проценти нараховані позивачем за 82 дні, яку товариство просило стягнути з нього на свою користь, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору – 2422,4 грн та витрати на правничу допомогу – 10 000 грн. Також заявлено вимогу про нарахування органом (особою), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, в порядку частин 10-11 статті 265 ЦПК України, інфляційних втрат і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України за відповідною формулою, починаючи з дати набрання рішення суду законної сили до моменту виконання рішення в частині задоволеної суми заборгованості і стягнути отриману суму інфляційних втрат і 3 % річних з відповідача на користь ТОВ ФК «Фінтраст капітал».
Рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 25 лютого 2026 року позовну заяву ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» заборгованість за договором від 23 серпня 2023 року №6994278 в розмірі 17 726,10 грн, з яких: 7000 грн – кредит, 10 726,10 грн - проценти за користування кредитом. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» 2422,40 грн судового збору та 1000 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
Встановивши факт укладення кредитного договору в електронній формі, отримавши за яким кредитні кошти відповідач свої зобов`язання щодо їх повернення та сплати процентів належним чином не виконав, суд дійшов висновку, що права позивача, як нового кредитора, підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості. 
Разом із тим суд дійшов висновку про недоведеність позивачем переходу до нього права вимоги на заявлену суму 29 148,70 грн, оскільки така сума не підтверджується розрахунком заборгованості та спростовується витягом з Реєстру боржників до договору факторингу, зокрема, позивачу не передавалося право вимоги щодо процентів за 82 календарні дні у сумі 11 422,60 грн. Відмовляючи у задоволенні вимог про нарахування після ухвалення рішення інфляційних втрат та 3 % річних у порядку частини 10 статті 265 ЦПК України, суд вказав, що зазначення такого нарахування при ухваленні рішення про стягнення боргу є правом, а не обов`язком суду.
Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги
Не погодившись із вказаним рішенням суду, ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» оскаржило його в апеляційному порядку. Виходячи зі змісту апеляційної скарги, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, фактично просить скасувати рішення суду в частині відмовлених позовних вимог та не застосуванні судом положень частини 10 статті 265 ЦПК України, а також стягнутих витрат на правову допомогу, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, стягнувши у усі витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції. Також просить вирішити питання про розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи у суді апеляційної інстанції, стягнувши із відповідача 8000 грн витрат на професійну правничу допомогу. 
Вказує, що визнавши доведеними факт укладення кредитного договору, отримання позичальником кредитних коштів та право вимоги позивача, суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні процентів нарахованих позивачем, як новим кредитором, у межах строку дії договору, за період із 28 травня 2024 року по 17 серпня 2024 року у сумі 11 422,6 грн (7000 грн х 1,99 % х 82 дні). Зазначає, що строк кредитування визначено до 17 серпня 2024 року, тому проценти 1,99 % на день є процентами за користування кредитом у межах строку договору, а не штрафними санкціями. Звертає увагу, що за договором факторингу фактор набув право як на існуючу, так і на майбутню вимогу відповідно до статті 1078 ЦК України.
Також доводить обґрунтованість вимог товариства про стягнення не лише наявної заборгованості, а й необхідність передбачити подальше автоматичне нарахування у порядку статті 625 ЦК України трьох процентів річних та інфляційних втрат до моменту фактичного виконання рішення суду.
Судове рішення в частині стягнення тіла кредиту у розмірі 7000 грн та процентів за користування кредитом у розмірі 10726,10 грн в апеляційному порядку сторонами не оскаржується та відповідно в цій частині апеляційним судом не переглядається.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Правом на відзив на апеляційну скаргу відповідач не скористався.
Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції
23 серпня 2023 року між ТОВ між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 через веб-сайт укладено електронний договір про надання споживчого кредиту № 6994278, за яким відповідач отримав 7000 грн кредиту у безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок споживача з використанням платіжної картки № НОМЕР_1 , на строк 360 днів (п. 1.4.), із періодичністю платежів зі сплати процентів – кожні 15 днів, дата останнього платежу – 17 серпня 2024 року, зі сплатою щомісячних процентів за стандартною ставкою 1,99 % в день (п. 1.5.), що застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього договору, та можливістю подальшого застосування зниженої процентної ставки 0,01 % відповідно до умов підпункту 1.5.2 (а.с. 67-71).
Відповідно до підпункту 1.5.2. договору знижена процентна ставка 0,01 % в день застосовується, якщо споживач до 07 вересня 2023 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Споживач, як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
Додатком №1 до кредитного договору є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка також є графіком платежів (а.с. 72).
Також відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту (інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) (а.с. 74-75).
ТОВ «Пейтек», яким здійснюється діяльність із надання платіжних послуг, на підставі договору із ТОВ «Авентус Україна» про організацію переказу грошових коштів від 19 січня 2022 року №190122-1, 24 серпня 2023 року о 09:14:05 год було успішно перераховано 7000 грн на платіжну карту (маска карти № НОМЕР_1 ) клієнта (а.с. 22-24, 26-26).
27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» (попередня назва ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») укладено договір факторингу № 27.05/24-Ф, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги за договором про надання споживчого кредиту від 23 серпня 2023 року № 6994278, укладеним між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 (а.с. 31-39).
Пунктом 1.1 вказаного договору передбачено, що за цим договором фактор зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження ф\клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов?язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов?язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов?язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.
Актом прийому-передачі Реєстру боржників від 27 травня 2024 року, Актом прийому-передачі Реєстру боржників в електронному виді від 27 травня 2024 року та Реєстром боржників до договору від 27 травня 2024 року підтверджується набуття ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» права грошової вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором від 23 серпня 2023 року № 6994278 у розмірі 17 726,1 грн, з яких заборгованість за кредитом – 7000 грн, заборгованість за відсотками – 10 726,1 грн (а.с. 40, 41, 87-88).
Здійснення плати за договором факторингу № 27.05/24-Ф від 27 травня 2024 року, підтверджується платіжними інструкціями від 31 травня 2024 року №420 та №421, від 04 червня 2024 року № 424 (а.с. 47, 48).
ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» надіслало ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором від 23 серпня 2023 року № 6994278, повідомлено про його зобов`язання в подальшому усі платежі в погашення заборгованості за кредитним договором здійснювати на користь нового кредитора за зазначеними реквізитами (а.с. 76).
Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором від 23 серпня 2023 року № 6994278, сформованим первісним кредитором, станом на 26 травня 2024 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» становить 17 726,1 грн, з яких: 7000 грн – основний борг, 10 726,1 грн – заборгованість за відсотками (стандартна ставка) (а.с. 78-83).
Згідно із розрахунком заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» за договором про надання споживчого кредиту від 23 серпня 2023 року № 6994278 за 82 календарних дні (28 травня 2024 року – 17 серпня 2024 року), сума нарахованих процентів за ставкою 1,99 % за користування грошовими коштами становить 11 422,6 грн (а.с. 84).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно зі статтею 526, частиною 1 статті 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частин 3, 12 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Як вбачається із матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, кредитний договір укладено в електронній формі та підписано позичальником із використанням одноразового ідентифікатора, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію».
Сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, зокрема строку кредитування та процентів за користування кредитом, порядок і розмір яких визначено договором. На виконання його умов первісний кредитор перерахував на картковий рахунок відповідача 7000 грн. Здійснюючи користування кредитними коштами відповідач фактично визнав укладення договору та отримання кредиту.
Надані позивачем докази у своїй сукупності є достатніми для висновку про укладення між сторонами кредитного договору, наявність зобов`язань та підстав для стягнення заборгованості.
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. 
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке настане у майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України).
Факт переходу до позивача прав вимоги за вказаним кредитним договором до боржника ОСОБА_1 підтверджується відповідним договором факторингу, складеними на його виконання Актом прийому-передачі Реєстру боржників та Реєстром боржників.
Також за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. Докази сплати заборгованості за кредитними договорами жодному із кредиторів у матеріалах справи відсутні.
Судом встановлено, що 23 серпня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем укладено кредитний договір строком на 360 днів, тобто до 17 серпня 2024 року. Умовами договору передбачено сплату процентів за користування кредитними коштами за стандартною процентною ставкою 1,99 % на день у межах строку кредитування.
27 травня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» укладено договір факторингу, за яким до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором.
Відповідно до статей 512, 514 ЦК України до позивача як до нового кредитора перейшли усі права первісного кредитора за кредитним договором, зокрема і право на отримання процентів за користування кредитними коштами, передбачених умовами договору.
Матеріали справи не містять доказів того, що первісним кредитором до відступлення права вимоги було реалізовано право на дострокове повернення кредиту відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України або що строк кредитування було змінено. Також відсутні докази дострокового припинення кредитного договору.
Отже, на момент укладення договору факторингу право первісного кредитора нараховувати передбачені договором проценти продовжувало існувати, а тому відповідно до статті 514 ЦК України та пункту 1.1 договору факторингу перейшло до нового кредитора.
Нарахування позивачем процентів за період з 28 травня 2024 року по 17 серпня 2024 року здійснено в межах погодженого сторонами строку кредитування, який спливав 17 серпня 2024 року.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині стягнення процентів за користування кредитними коштами, нарахованих після відступлення права вимоги новому кредитору, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та дійшов висновку, який не відповідає встановленим обставинам справи.
Щодо вирішення позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами 
Пунктом 5 Розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року, крім іншого, доповнено:
статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» частиною п`ятою, відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %; 
Розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 17, яким передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів із дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Частиною 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Отже, максимальний розмір денної процентної ставки не повинен перевищувати: 
із 24 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року включно – 2,5 %;
із 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року – 1,5 %; 
із 21 серпня 2024 року – 1%.
Вбачається, що умови кредитного договору від 23 серпня 2023 року передбачають процентну ставку під час спірного періоду у розмірі 1,99 % на день, що суперечить вимогам закону. 
Згідно зі статтею 204, частиною 2 статті 215 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Відповідно до статті 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.
Таким чином, положення пункту 1.5 кредитного договору, в частині розміру процентів за користування кредитними коштами, що перевищує встановлений частиною п`ятою статті 8 Законом України «Про споживче кредитування» розмір з урахуванням його Прикінцевих та перехідних положень, є нікчемними відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
За таких обставин підлягає перерахуванню розмір нарахованих позивачем процентів за користування відповідачем кредитними коштами за період із 28 травня 2024 року по 17 серпня 2024 року з урахуванням зазначених приписів, виходячи з максимального розміру денної процентної ставки - 1,5 %.
Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем платежі на погашення боргу за кредитом від 23 серпня 2023 року не вносилися (а.с. 78-83, 84-85).
Враховуючи викладене, проценти за вказаним кредитним договором за період із 28 травня 2024 року по 17 серпня 2024 року мають бути нараховані наступним чином, і їх розмір становить 8610 грн (7000 грн ? 1,5 % ? 82 дні). Вказана заборгованість підлягає стягненню, а позов – частковому задоволенню.
Щодо наявності підстав для застосування положень частин 10 та 11 статті 265 ЦПК України та зазначення в рішенні нарахування інфляційних втрат і трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України
Відповідно до частин 10, 11 статті 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.
Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.
Вказані правила встановили виняток із зазначеного загального правила, надавши суду повноваження за результатами з`ясування характеру та правової природи матеріальних відносин між сторонами у справах про стягнення боргу, на який нараховують відсотки або пеню, продовжити нарахування відсотків або пені на період після ухвалення такого судового рішення.
Правова мета приписів частин 10, 11 статті 265 ЦПК України полягає у наданні суду повноважень поширити дію постановленого ним рішення і продовжити нарахування пені або відсотків на майбутнє поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті заявлених позовних вимог про стягнення відповідних пені або відсотків, що має на меті позбавити кредитора потреби звертатися до суду з позовом про стягнення пені або відсотків за наступні періоди невиконання зобов`язання після того, як було ухвалено судове рішення.
При вирішенні цього питання, суд враховує дію пункту 18 Перехідних положень ЦК України, який у період дії в Україні воєнного стану звільняє від відповідальності за статтею 625 цього Кодексу у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за кредитним договором та від обов`язку сплати на користь неустойки (штрафу, пені), а також положення пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», які вказують, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і триває на цей час.
Враховуючи, що строк дії таких обмежень триває з 24 лютого 2022 року і на цей час, колегія судді вважає відсутніми підстави для зазначення в рішенні про нарахування відповідних відсотків та інфляційних втрат відповідно до частин 10 та 11 статті 265 ЦПК України.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги 
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (частина перша статті 374 ЦПК України).
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 1, 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України).
За результатами апеляційного перегляду колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову - скасуванню з ухваленням у цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а в частині розподілу судових витрат - зміні.
Оскільки дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції було зупинено ухвалою Сумського апеляційного суду від 14 квітня 2026 року, тому після закінчення апеляційного розгляду та залишення рішення суду без змін його дія підлягає поновленню.
Висновки суду щодо судових витрат
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Щодо стягнення (розподілу) судових витрат на професійну правничу допомогу
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Згідно із частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, крім іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У статті 137 ЦПК України йдеться про те, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат передбачено, що віднесено до їх складу.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із частинами 1-3 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд у тому числі враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру.
У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною 3 статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям (див.: пункти 139-145 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23).
Отже подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
У позовній заяві товариство просило відшкодувати витрати на правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції у розмірі 10000 грн, яка надавалась адвокатом Столітнім М.М. на підставі договору про надання правової (правничої) допомоги від 10 грудня 2024 року №10/12-2024 (а.с. 44).
На підтвердження факту надання правничої допомоги надано заявку від 22 вересня 2025 року № 11501 на виконання доручення до Договору від 10 грудня 2024 року №10/12-2024, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію ордеру від 20 жовтня 2025 року, рахунок на оплату від 20 жовтня 2025 року №11501-20/10-2025 із наведеним переліком наданих послуг на суму 10 000 грн, акт прийому-передачі виконаних робі (наданих послуг) від 20 жовтня 2025 року (а.с. 60, 63, 73, 77, 86).
В апеляційній скарзі позивач також просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у сумі 8000 грн, яка надавалась адвокатом Крюковою М.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 07 липня 2022 року № 07/07-2022 (а.с. 117). На підтвердження надання правничої допомоги надано копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю, копію ордера на надання правничої допомоги від 30 березня 2026 року, звіт від 30 березня 2026 року про надання правової допомоги згідно з договором від 07 липня 2022 року № 07/07-2022 загальною вартістю 8000 грн, платіжну інструкцію від 30 березня 2026 року № 8360 на суму 8000 грн, з призначенням платежу: сплата за написання та подання апеляційної скарги у справі Лісєй Д.В. (а.с. 116, 119, 122)
Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції та апеляційної інстанції не відповідають критерію розумності їхнього розміру.
Із огляду на підготовку лише позовної заяви у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором, заявлений розмір судових витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції підлягає зменшенню до 3000 грн. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог (на 90 %), до стягнення з відповідача підлягають витрати на правничу допомогу позивача у суді першої інстанції у розмірі 2700 грн (3000 грн х 90 %).
Оскільки при апеляційному перегляді справи правнича допомога адвоката полягала у підготовці та поданні апеляційної скарги, зміст якої частково дублює позовну заяву, розмір таких витрат також підлягає зменшенню до 2500 грн. Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги (на 75,4 %), до стягнення з відповідача підлягають витрати на професійну правничу допомогу позивача у суді апеляційної інстанції у розмірі 1885 грн (2500 грн х 75,4 %).
Щодо стягнення (розподілу) судового збору 
Керуючись положеннями частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України, та зважаючи на часткове (на 90 %) задоволення позову та апеляційної скарги (75,4 %), із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст капітал» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2180,16 грн (3028 грн х 0,8 х 90 %) – за розгляд справи у суді першої інстанції, та 2707 грн (3028 грн х 0,8 х 150% х 74,5 %) – за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 367-369, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» задовольнити частково.
Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 25 лютого 2026 року скасувати в частині відмовлених позовних вимог та постановити нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» проценти за користування кредитними коштами за період із 28 травня 2024 року по 17 серпня 2024 року за кредитним договором від 23 серпня 2023 року №6994278 в розмірі 8 610 грн. 
Рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 25 лютого 2026 року змінити в частині розподілу судових витрат в суді першої інстанції.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» 2180,16 грн судового збору та 2700 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» 2707 грн судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції та 1885 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Поновити дію рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 25 лютого 2026 року.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повна постанова складена «04» червня 2026 року.

Головуючий -  	Д.В. Сізов	

Судді: О.І. Собина 

А.П. Сидоренко