29.06.2026 
Єдиний унікальний № 371/1088/26
провадження № 3/371/305/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року м. Миронівка 

ЄУН 371/1088/26
Провадження № 3/371/305/26

Суддя Миронівського районного суду Київської області Капшук Л.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, порушену відносно ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

за частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

У С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 , будучи особою, яка не має права керування транспортними засобами, 29 травня 2026 року о 16 годині 10 хвилин керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вулицею Перемоги в місті Миронівка Обухівського району Київської області, вчинив такі дії повторно протягом року.

Вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.1 а Правил дорожнього руху. 

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належно, до суду подав заяву з проханням проводити розгляд справи за його відсутності. У цій заяві вказав, що вину у вчиненні правопорушення визнає, отримує мінімальну заробітну плату, тому просить розстрочити виконання постанови в частині сплати штрафу.

Відповідно до правил статті 268 КУпАП явка особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за статтею 126 КУпАП не є обов`язковою, а тому справу про адміністративне правопорушення можливо розглянути за відсутності правопорушника.

У відповідності до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно належно з`ясувати: чи було вчинене таке правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Оцінюючи надані на підтвердження події адміністративного правопорушення та досліджені в судовому засіданні докази, суд зазначає таке. 

Згідно з пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі по тексту ПДР) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до пункту 2.1 а ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідальність за частинами другою, третьою та четвертою статті 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; за керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами; за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Частина п`ята статті 126 КУпАП передбачає відповідальність за повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою – четвертою цієї статті.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення встановлено, що 29 листопада 2025 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом, не маючи посвідчення водія відповідної категорії, та був притягнутий до відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП.

Будучи особою, яка не має права керування транспортними засобами, повторно протягом року 29 травня 2026 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом вулицею Перемоги в місті Миронівка Обухівського району Київської області.

За фактом вчиненого правопорушення складено протокол про адміністративне правопорушення, який містить відомості про вчинені водієм дії, відповідає вимогам, установленим статтею 256 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, та є належним, допустимим та достовірним доказом у справі, який сумніву у суду не викликає. 

До матеріалів справи про адміністративне правопорушення додано носій інформації у вигляді DVD-R диску із відеозаписами з нагрудного відеореєстратора співробітника поліції. 

З відеозаписів слідує, що співробітники поліції зупинили транспортний засіб автомобіль марки «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 . Особі, яка перебувала за кермом автомобіля, повідомлено, що причиною зупинки транспортного засобу став факт неподання сигналу світловим покажчиком повороту відповідно до напрямку руху.

На прохання співробітників поліції ОСОБА_1 надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та паспорт громадянина України. Під час перевірки документів співробітники поліції виявили, що ОСОБА_1 не має посвідчення водія відповідної категорії та повідомили останнього, що за такі дії передбачена відповідальність. Співробітниками поліції ОСОБА_1 роз`яснено його права та порядок виклику до Миронівського районного суду Київської області.

ОСОБА_1 ніяким чином на повідомлення не відреагував, мовчки підписав постанову про накладення адміністративного стягнення та постанову про адміністративне правопорушення. Власноруч написав пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення.

На відеозаписах відображено факт складання постанови за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, та протоколу за частиною п`ятою статті 126 КУпАП. Співробітник поліції роз`яснив порядок сплати штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення.

Обставини, які зазначені в протоколі, узгоджуються із дослідженими судом відеозаписами. 

Підстави вважати вказані відеозаписи недопустимим доказом у суду відсутні, оскільки на них зафіксовані усі процесуальні дії, які мав вчинити поліцейський при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення. 

В діях ОСОБА_1 співробітниками патрульної поліції виявлено факти вчинення декількох правопорушень. За виявленими фактами працівники поліції склали протокол про адміністративне правопорушення за частиною п`ятою статті 126 КУпАП та постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за частиною другою статті 122 КУпАП.

Ці обставини підтверджені даними постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7279914 від 29 травня 2026 року.

Суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_1 29 листопада 2025 року керував транспортним засобом, будучи особою, яка не має права керування транспортними засобами, та був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП.

Вказані відомості містить протокол про адміністративне правопорушення, складений відносно ОСОБА_1 . Суть правопорушення викладена з посиланням на той факт, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 126 КУпАП постановою ЕНА № 6247656 від 29 листопада 2025 року.

З протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 підписав протокол, та надав пояснення, за змістом яких він зазначив, що піде на навчання для отримання посвідчення водія.

Відомості про те, що ОСОБА_1 оскаржував у встановленому законом порядку дії працівників поліції за фактом складання протоколу у справі відсутні.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 126 КУпАП, підтверджується даними письмових матеріалів справи: протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 678820, складеного 29 травня 2026 року, витягів з інформаційного порталу національної поліції «Адмінпрактика» від 12 червня 2026 року, довідки поліцейського СРПП ВП № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_2 б/н від 06 червня 2026 року, відеозапису правопорушення.

Оцінені судом вищевказані докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності, вони є належними, допустимими та достатніми, а сукупність цих доказів є достатньою для прийняття відповідного процесуального рішення. Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення, не вбачає будь-яких законних підстав ставити під сумнів достовірність зібраних у справі доказів. 

Відповідно до статті 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 

У рішенні по справі «О’Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O’HalloranandFrancis v. The UnitedKingdom») від 02 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов’язки у правовому полі.

На підставі статті 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Обставин, що обтяжують чи пом`якшують відповідальність правопорушника, не встановлено.

Відповідальність за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка не має права керування, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.

Відповідно до абзацу 4 пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» № 14 від 23 грудня 2005 року, не можна накладати адміністративне стягнення у виді оплатного вилучення транспортного засобу на особу, яка вчинила відповідне правопорушення, керуючи транспортним засобом, що належить іншій особі.

До особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в межах санкції частини п`ятої статті 126 КУпАП, необхідно застосувати стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років, без оплатного вилученням транспортного засобу, оскільки, згідно даних довідки щодо реєстрації транспортного засобу, автомобіль марки «ВАЗ 2109», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не належить ОСОБА_1 .

За правилами частини другої статті 301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.

Отже нормами КУпАП передбачено лише розгляд питання про відстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, тоді як розстрочка сплати штрафу передбачена законом.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Аналіз наведених правових вказує на те, що розстрочка штрафу - це надання судом права на оплату штрафу рівними частинами протягом певного терміну, відстрочка штрафу - це надання судом права здійснити оплату штрафу з відстроченням платежу на визначений термін.

Підставами для розстрочки є будь-які обставини, які ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду. Вичерпного переліку таких підстав закон не містить.

Враховуючи майнове становище ОСОБА_1 , та розмір штрафу, який призначається судом як адміністративне стягнення, в порівнянні з встановленим в Україні розміром мінімальної заробітної плати, є підстави вважати, що розмір накладеного судом стягнення, з урахуванням матеріального становища особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є достатньо значним в грошовому еквіваленті для його одноразового погашення.

У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку, що сплата ОСОБА_1 штрафу в розмірі 40800 грн одним платежем становитиме для нього надмірний тягар.

Зважаючи на викладене, заява про розстрочення виконання постанови є обґрунтованою, суд вважає за можливе на підставі частини другої статті 301 КУпАП відстрочити виконання постанови та призначити сплату штрафу із розстроченням виплати певними частинами на строк десять місяців.

На підставі статті 40-1 КУпАП з особи, на яку накладено адміністративне стягнення, на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Керуючись статтями 33-35, 40-1, частиною 5 статті 126, статтями 245, 280, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

П О С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 піддати адміністративному стягненню за частиною п`ятою статті 126  Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років, без оплатного вилучення транспортного засобу.

Штраф підлягає сплаті на рахунок ГУК у Київ. обл./м.Київ/21081300, номер рахунку UA488999980313030149000010001, код ЄДРПОУ 37955989, код класифікації доходів бюджету: 21081300.

Розстрочити виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення, порушеній відносно ОСОБА_1 за частиною п`ятою статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на десять календарних місяців, починаючи з дня набрання постановою законної сили.

Встановити оплату штрафу в розмірі 40 800 гривень рівними щомісячними платежами в розмірі 4 080 (чотири тисячі вісімдесят) гривень.

Зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти суд про сплату відповідної частини штрафу шляхом пред`явлення відповідного документа (квитанції).

Перебіг строку давності виконання постанови в частині адміністративного стягнення у виді штрафу зупинити до закінчення строку розстрочки. 

У разі несплати штрафу у строк десять календарних місяців, починаючи з дня набрання постановою законної сили, постанова про накладення адміністративного стягнення буде надіслана для примусового виконання до органу Державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна.

При примусовому виконанні цієї постанови органами державної виконавчої служби з правопорушника ОСОБА_1 стягнути подвійний розмір несплаченої суми штрафу.

На підставі статті 40-1 КУпАП стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Судовий збір підлягає сплаті на рахунок ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, номер рахунку UА908999980313111256000026001, код ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом десятиденного строку з дня винесення.

Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя           Л.О. Капшук