Справа № 490/6484/24 
Провадження № 1-кп/489/558/26

Інгульський районний суд міста Миколаєва

Вирок
іменем України
29 травня 2026 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження №12024150000000175 від 15.02.2024,
за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Очакова Миколаївської області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, без неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України,
за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

встановив:

ОСОБА_3 22.01.2024 під час телефонної розмови з ОСОБА_11 , з метою особистого незаконного збагачення, реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди в сумі 5000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становило 198 000 грн, пообіцяв здійснити вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, - на службових осіб Служби безпеки України, при прийнятті рішення щодо зняття заборони та виготовлення тимчасової посвідки для проживання на території України раніше видвореному громадянину іноземної держави ОСОБА_12 .
В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 21.03.2024 об 11:59 год ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_11 частину грошових коштів у сумі 2000 грн на власний картковий рахунок, відкритий на його ім`я в АТ КБ «Приват банк» № НОМЕР_1 , в якості першої частини неправомірної вигоди за вирішення зазначеного питання.
Надалі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 19.04.2024 близько 10:00 год на парковці біля буд. №255 по проспекту Центральному в м. Миколаєві отримав від ОСОБА_11 неправомірну вигоду в сумі 5000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становило 198 000 грн, за вплив на службових осіб Служби безпеки України, зокрема на заступника начальника Управління СБУ в Миколаївській області, який уповноважений на виконання функцій держави при прийнятті рішення щодо зняття заборони для проживання на території України раніше видвореному громадянину іноземної держави ОСОБА_12 .
Таким чином, судом у межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив обіцянку здійснити вплив та одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю. Пояснив, що в січні 2024 року до нього звернувся товариш ОСОБА_13 за допомогою, щоб іншій особі зробити документи для в`їзду в Україну. Обвинувачений погодився допомогти, оскільки має зв`язки в Управлінні СБУ, вирішував такі питання раніше та хотів заробити кошти для себе. Посередник був з ОСОБА_14 . З ним обвинувачений спілкувався телефоном, кілька разів зустрічалися. ОСОБА_3 представлявся колишнім співробітником СБУ. Документи необхідно було оформити ОСОБА_12 з Грузії. 21.03.2024 на картку обвинуваченого було перераховано 2000 грн для витрат на пальне. 19.04.2024 ОСОБА_3 було передано неправомірну вигоду в розмірі 5000 доларів США за вирішення питання щодо оформлення документів для в`їзду іноземця в Україну. Документи вже були на стадії розробки. Того ж дня обвинуваченого було затримано. ОСОБА_3 кається у вчиненому, на майбутнє більше не буде продовжувати таку діяльність.
Крім власного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у скоєному підтверджується також іншими дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності.
Так, ОСОБА_11 надав добровільну згоду на використання власних грошових коштів у сумі 2000 грн, що знаходяться на його банківській карті, для здійснення переказу на банківську карту ОСОБА_3 
ОСОБА_11 надав також роздруківку квитанції АТ КБ «Приватбанк» про перерахування 2010,05 грн зі свого рахунку на рахунок ОСОБА_3 21.03.2024 об 11:59 год.
19.04.2024, на підставі ухвали слідчого судді, проведено обшук автомобіля Geely Emgrand, д.н.з. НОМЕР_2 , який фактично перебував у користуванні ОСОБА_3 . Відповідно до протоколу обшуку, в автомобілі виявлено та вилучено банкноти, схожі на грошові кошти, номіналом 100 доларів США, в загальній кількості 49 шт. - 4900, з однаковими номерами LD08800009D, які знаходились у підлокітнику. Крім того, вилучено ключі (1 магнітний та 5 металевих), мобільні телефони Redmi 9A і Redmi Note 11, сім-картку НОМЕР_3 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_15 , карту Приватбанку № НОМЕР_4 , тримач для сім-картки НОМЕР_5 , паперове упакування до нього, паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_16 .
Також 19.04.2024, на підставі ухвали слідчого судді, проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 . Відповідно до протоколу обшуку, виявлено та вилучено мобільний телефон в корпусі синього кольору та в силіконовому чохлі чорного кольору.
Постановою слідчого від 19.04.2024 вилучене в ході обшуків майно визнано речовими доказами.
Як свідчать лист начальника представництва внутрішньої безпеки в Миколаївській області 2 управління ГУ ВБ СБУ від 21.03.2024 та відповідь генерального директора ТОВ «Поліграф-Сервіс» від 25.03.2024, на замовлення представництва внутрішньої безпеки у кримінальному провадженні №12024150000000175 виготовлено імітаційні засоби, які відтворюють банкноти номіналом 100 доларів США в кількості 50 одиниць.
Учасники провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів та допит свідків у справі.
Таким чином, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 369-2 КК України, оскільки він вчинив обіцянку здійснити вплив та одержав неправомірну вигоду для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра.
При вирішенні питання щодо наявності обставини, що обтяжує покарання - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, суд враховує висновки Верховного Суду і вказує, що перелік обставин, які обтяжують покарання, визначено у ст. 67 КК України, і він є вичерпним та розширювальному тлумаченню не допускається, оскільки це призводитиме до погіршення становища обвинувачених з підстав, не встановлених законом.
В обвинувальному акті, обвинуваченому інкриміновано обтяжуючу покарання обставину, яка зазначена як «вчинення злочину з використанням умов воєнного стану», однак не зазначено, в чому саме полягав причинно-наслідковий зв`язок між застосуванням воєнного стану та вчиненням злочину, який має бути встановлений, не наведено обставини, як саме обвинувачений використовував особливий правовий режим під час вчинення злочину.
При цьому поняття вчинення злочину в умовах воєнного стану та поняття вчинення злочину з використанням умов воєнного стану не можна ототожнювати, адже ці поняття мають різний зміст. Поняття «вчинення злочину з використанням умов воєнного стану» визначене пунктом 11 ст. 67 КК України, є обставиною, яка обтяжує покарання, і не має жодного стосунку до поняття «вчинення злочину в умовах воєнного стану», що є кваліфікуючою ознакою кримінального правопорушення. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 24.01.2024 по справі №346/1286/23.
Суд зауважує, що просто факт існування воєнного стану під час вчинення злочину, в яких обвинувачується ОСОБА_3 , не є достатнім для визнання судом обставиною, яка обтяжує покарання, - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.
Вирішуючи питання щодо наявності щирого каяття у ОСОБА_3 , суд зазначає, що визнання обвинуваченим факту обіцянки здійснити вплив та одержання неправомірної вигоди, ще не означає, що він став на шлях виправлення, і що його зізнання свідчать про рішучість стати на такий шлях, самоосуд свого вчинку.
Щире каяття слід відрізняти від визнання провини з метою створити формальні підстави для пом`якшення кримінальної відповідальності. Не заперечення і визнання обвинуваченим об`єктивного розвитку подій автоматично не свідчить про його щире каяття.
Суд вважає за необхідне зазначити, що висловлення обвинуваченим, що він шкодує, носить лише формальний характер.
Отже, обставин, що пом`якшують покарання, та обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
З урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, яка вважається раніше не судимим, визнання вини, відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, враховуючи позицію державного обвинувача з приводу покарання, яке необхідно призначити особі, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 369-2 КК України у виді позбавлення волі. Вказані вид та міра покарання, на переконання суду, є необхідними й достатніми для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Зважаючи на те, що обвинувачений не працює та не має офіційних доходів, застосування до нього покарання у виді штрафу не є доцільним та не призведе до його виправлення.
Щодо позиції сторони захисту про можливість застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України, суд зважає на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України, є корупційним, а тому застосування в такому випадку ст. 69 КК України прямо заборонено вказаною статтею.
Цивільний позов не заявлявся. Витрати на залучення експертів відсутні. Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України. При цьому, мобільні телефони, вилучені в обвинуваченого, підлягають спеціальній конфіскації на підставі п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 25.04.2024 у справі №490/2396/24, підлягають скасуванню після набрання вироком законної сили.
У кримінальному провадженні №12024150000000175 ОСОБА_3 був затриманий 19.04.2024 та до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В подальшому, ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.07.2024 по справі №490/3869/24 до ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №22024150000000099 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 25.07.2024. Отже, строк попереднього ув`язнення у кримінальному провадженні №12024150000000175 у період з 19.04.2024 по 24.07.2024 включно слід зарахувати у строк відбування покарання за цим вироком.
З урахуванням того, що на момент ухвалення вироку ОСОБА_3 утримується під вартою у кримінальному провадженні №22024150000000099 (справа №483/1128/24), відсутні підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Керуючись статтями 349, 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. 
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня приведення вироку до виконання.
Речові докази: 
- банкноти схожі на грошові кошти, номіналом 100 дол. США, в кількості 49 шт., - 4900, з однаковими номерами LD08800009D; тримач для сім-карти НОМЕР_6 ; паперове упакування Київстар (стартовий пакет) номер НОМЕР_6 - знищити;
- сім-карту НОМЕР_3 ; банківську картку Приватбанк НОМЕР_7 - повернути ОСОБА_3 ;
- мобільний телефон Redmi 9A, чорного кольору, без сім-карти, модель M2006C3LG, IMEI 1 - НОМЕР_8 , IMEI 2 - НОМЕР_9 ; мобільний телефон RedmiNote 11, темно-синього кольору, з сім-картою НОМЕР_6 , IMEI 1 - НОМЕР_10 , IMEI 2 - НОМЕР_11 - конфіскувати в дохід держави;
- посвідчення водія НОМЕР_12 на ім`я ОСОБА_17 ; паспорт громадянина України НОМЕР_13 на прізвище ОСОБА_16 - повернути власникам;
- мобільний телефон марки Nokia G10 в чохлі, IMEI 1: НОМЕР_14 , ICCID 1: НОМЕР_15 з сім-картою НОМЕР_16 ; 5 металевих ключів; 1 магнітний ключ - вважати повернутими власниці ОСОБА_18 ;
- флеш накопичувачі, які містяться в матеріалах справи, - зберігати в матеріалах справи.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 25.04.2024 у справі №490/2396/24.
Запобіжний захід до ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_3 строк попереднього ув`язнення з 19.04.2024 по 24.07.2024 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Інгульський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1