КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 травня 2026 року справа №320/55010/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, третя особа - Управління стратегічних розслідувань в м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м.Києві і Київській області, в я кому просить:
- ?визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про скасування дозволу на імміграцію від 06.09.2024 № 228;
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про скасування посвідки на постійне проживання від 06.09.2024 №80112500098325/228/1;
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про заборону в?їзд до України.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 12.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
На підставі ухвали суду від 13.03.2026 до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління стратегічних розслідувань в м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач повідомив, що скасування дозволу на імміграцію в Україну на підставі п.п. 3,4 частини 1 статті 12 Закону України «Про імміграцію» та скасування посвідки на постійне проживання грубо порушує його права щодо можливості на законних підставах перебувати на території України разом з родиною з обґрунтуванням безпідставності оскаржуваних рішень відповідача.
Від Центрального міжрегіонального управління ДМС України у місті Києві та Київській області до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив про правомірність прийнятих ним рішень з посиланням на подання Управлінням стратегічних розслідувань в м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, в якому вказано про те, що позивач створює загрозу національній безпеці України, громадському порядку, а також охороні здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживаються в Україні.
У відповіді на відзив представник позивача звернув увагу на те, що вирішуючи спір у справі з подібних правовідносин, Верховний Суд сформулював висновок, відповідно до якого подання спеціально уповноважених органів про скасування особі дозволу на імміграцію не містить ознак управлінського рішення з регулюючим впливом на права чи законні інтереси інших суб`єктів права, а тому обґрунтованість такого подання має перевірятися органом ДМС, як суб`єктом управлінської діяльності, який на підставі цього подання приймає рішення, що є предметом перевірки в адміністративному судочинстві.
Третя особа правом на подання пояснень не скористалась.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.
Як вбачається з матеріалів справи, 11.12.2012 позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Солом?янського РВ ГУДМС України в м. Києві із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону, як особа, яка є батьком громадянки України (донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 27.09.2008, довідка про реєстрацію особи громадянином України від 16.08.2011.
21.02.2013 Солом?янським РВ ГУДМС України в м. Києві прийнято рішення про надання позивачу дозволу на імміграцію в Україну на підставі п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону.
Позивача документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 26.04.2013.
У подальшому, у порядку обміну, в зв?язку з втратою, ЦМУ ДМС у м. Києві Київській області позивача документовано посвідкою на постійне проживання № НОМЕР_3 від 25.03.2019.
До МУ ДМС у м. Києві та Київській області надійшло подання Управління стратегічних розслідувань в м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 31.05.2024 №9673-2024 про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання.
Відповідно до інформації, зазначеної у поданні за результатами реалізації отриманої оперативної інформації, встановлено громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який може бути причетним до вчинення кримінальних правопорушень, пов?язаних з виготовленням та збутом наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, що становить небезпеку життю та здоров?ю громадян України та інших осіб, що проживають в Україні. Також є причетним до вчинення кримінальних правопорушень, пов?язаних з таємним викраденням чужого майна.
Враховуючи викладене, ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, діючи на підставі п.п. 3 та 4 ч. 1 ст. 12 Закону, отриманої інформації, викладеної у поданні Управління стратегічних розслідувань в м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України прийнято рішення №228 від 06.09.2024 про скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну та прийняло рішення №80112500098325/228/1 від 06.09.2024 про скасування посвідки на постійне проживання.
Також відповідачем прийнято рішення №8010110100014550 від 27.06.2024 про заборону в?їзду позивачу на територію України строком на три роки.
Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем вказаних рішень, позивач звернувся з даним позовом до суду
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується положеннями чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та враховує наступне.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону №3773 іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України "Про імміграцію" іммігрувати в Україну на постійне проживання.
Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначені Законом України "Про імміграцію" від 07.06.2001 №2491-III (далі-Закон №2491, в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 1 Закону №2491 у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:
імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання;
іммігрант - іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання;
дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.
Статтею 12 Закону №2491 (в редакції, яка була чинна на момент прийняття відповідачем рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну) визначено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: 1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність; 2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили; 3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; 4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; 5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; 6) в інших випадках, передбачених законами України.
Згідно з частиною першою статті 13 Закону №2491 центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, не пізніш як у тижневий строк надсилає копію рішення про скасування дозволу на імміграцію особі, стосовно якої прийнято таке рішення, та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.
Згідно з пунктом 21 Порядку провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 №1983 (далі - Порядок №1983, в редакції, яка була чинна на момент прийняття контролюючим органом рішення про скасування позивачу дозволу на імміграцію) дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу.
Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.
Відповідно до пункту 22 Порядку №1983 для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.
У разі коли ініціатором скасування дозволу на імміграцію є інший орган, зазначений в абзаці другому пункту 21 цього Порядку, для прийняття відповідного рішення цим органом складається обґрунтоване подання із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України "Про імміграцію", що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.
Пунктом 23 Порядку №1983 встановлено, що ДМС, територіальні органи і підрозділи всебічно вивчають у місячний термін подання щодо скасування дозволу на імміграцію, запитують у разі потреби додаткову інформацію в ініціатора подання, інших органів виконавчої влади, юридичних і фізичних осіб, а також у разі необхідності запрошують для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання. На підставі результату аналізу інформації приймається відповідне рішення.
Про прийняте рішення письмово повідомляються протягом тижня ініціатори процедури скасування дозволу на імміграцію та іммігранти.
Копія рішення про скасування дозволу на імміграцію видається не пізніше як у тижневий строк з дня його прийняття особі, стосовно якої прийнято таке рішення, під розписку чи надсилається рекомендованим листом.
Рішення про скасування дозволу на імміграцію надсилається протягом тижня органом, що його прийняв, до територіального підрозділу за місцем проживання для вилучення посвідки на постійне проживання в іммігранта та вжиття заходів відповідно до статті 13 Закону України "Про імміграцію". Копія рішення надсилається Держприкордонслужбі (пункт 24 Порядку №1983).
Згідно з пунктом 25 Порядку №1983 рішення ДМС, територіальних органів і підрозділів, інших органів виконавчої влади, які в межах своєї компетенції зобов`язані забезпечувати провадження у справах з питань імміграції, а також дії чи бездіяльність їх посадових та службових осіб можуть бути оскаржені відповідно до законодавства. У цьому разі провадження у справах з питань імміграції припиняється до прийняття відповідного рішення.
25.04.2018 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову №321, якою затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання (далі-Порядок №321, в редакції, яка була чинна на момент прийняття відповідачем рішення про скасування посвідки на постійне проживання).
Згідно з пунктами 1-3 Порядку №321 посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.
Посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.
Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які мають дозвіл на імміграцію в Україну або до прийняття рішення про припинення громадянства України постійно проживали на території України і після прийняття такого рішення залишилися постійно проживати на її території.
Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України та які:досягли 16-річного віку, - на підставі заяв-анкет, поданих ними особисто; не досягли 16-річного віку або визнані обмежено дієздатними чи недієздатними, - на підставі заяв-анкет одного з батьків (усиновлювачів), з ким проживають особи на підставі дозволу на імміграцію, опікунів, піклувальників.
Відповідно до пунктів 64-67 Порядку №321 посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі: 1) скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України "Про імміграцію"; 2) отримання даних з баз даних Реєстру, відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз інших державних органів або інформації від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів; 3) в інших випадках, передбачених законом.
Рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.
Копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається їм рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття.
Територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення про скасування посвідки інформує про це ДМС та Адміністрацію Держприкордонслужби.
Згідно з пунктом 78 Порядку №321 рішення про відмову в оформленні, обміні та видачі посвідки, про її скасування може бути оскаржено іноземцем або особою без громадянства в адміністративному порядку або до суду в установленому порядку.
Так, рішенням відповідача №228 від 06.09.2024 дозвіл позивача на імміграцію в Україну був скасований на підставі пунктів 3, 4 частини першої статті 12 Закону №2491, яким закріплено, що дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо: дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України.
Рішенням відповідача № 80102500098325/228/1 від 06.09.2024 посвідка на постійне проживання була скасована на підставі підпункту 1 пункту 64 Порядку №321 - у зв`язку зі скасуванням дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України "Про імміграцію".
Суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 22.01.2020 у справі №802/1439/17-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 87079873) зауважив, що статтею 12 Закону №2491 передбачено вичерпний перелік підстав для скасування дозволу на імміграцію в Україну, зі змісту якого слідує, що підставами для скасування дозволу на імміграцію можуть бути лише винні дії іммігранта.
Отже, скасування дозволу на імміграцію можливе за умови встановлення конкретних даних щодо вчинення або можливості вчинення саме іммігрантом протиправних дій відповідно до статті 12 Закону №2491.
У поданні Управління стратегічних розслідувань Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції в Київській області від 31.05.2024 № 9673-2024 зазначено, що громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який може бути причетним до вчинення кримінальних правопорушень, пов?язаних з виготовленням та збутом наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, що становить небезпеку життю та здоров?ю громадян України та інших осіб, що проживають в Україні. Також є причетним до вчинення кримінальних правопорушень, пов?язаних з таємним викраденням чужого майна, а саме: 30.06.2020 приблизно о 22:00 год за адресою: м. Київ, вул. Гетьмана, 6 ТРЦ "Космополіт" блок А громадянин ОСОБА_1 , викрав велосипед марки "АРДІС" сірого кольору, який належить ОСОБА_4 , також 10.07.2020 в період часу з 17.15 до 17.30 годин перебуваючи на території ТРЦ "Космополіт", що за адресою: вул. Гетьмана 6б, шляхом вільного доступу таємно викрав чуже майно, а саме велосипед марки "Аваланче" після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, завдавши матеріального збитку, на загальну суму 11000 гривень, також 31.07.2020 приблизно 14.40 за адресою: м. Київ, вул. Вадима Гетьмана 6, ОСОБА_1, шляхом вільного доступу таємно викрав у громадянина ОСОБА_5 велосипед марки "KHS SIXFIFTY 300 BLACK SIZE M, чорного кольору з зеленим відтінком, вартістю 12000 гривень.
На підставі цього Управління стратегічних розслідувань у м. Києві Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України дійшло висновків, що позивач становить загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні, внаслідок чого скасування дозволу на імміграцію є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав та законних інтересів громадян України.
Водночас, ані у висновку за результатами розгляду подання про скасування дозволу на імміграцію в Україну, ані в оскаржуваних рішеннях відповідача не зазначено на підставі яких судових рішень, що набрали законної сили стверджується про винність позивача у наведених обставинах та інкримінованих діях.
При цьому, суд зазначає, що інформація, викладена у поданні УСР у м. Києві ДСР НП України, була розцінена відповідачем в якості підтверджених фактів без здійснення додаткової перевірки.
Таким чином, судом встановлено, що ані відповідачем, ані ініціатором подання не надано суду жодних доказів, які б підтверджували існування тих обставин, які були зазначені у поданні від 31.05.2024 № 9673-2024 та покладені відповідачем в основу спірного рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну без здійснення до того ж додаткової перевірки.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що на час прийняття оскаржуваного рішення Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області не мало належних та допустимих доказів вини позивача у вчинені злочинів, зазначених у поданні ДСР НП України, так і в принципі існування таких фактів.
Відповідно до пункту 22 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності, діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.
Отже, загальні підстави, умови, форми, основні ознаки правопорушення, що створюють їх склад, за що особу може бути притягнуто до одного з видів відповідальності та процедуру такого притягнення має визначати закон.
Вина у вчиненні злочину або адміністративному правопорушенні встановлюється в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення відповідно.
Стаття 62 Конституції України закріплює принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
У матеріалах справи не міститься доказів причетності позивача до вказаних правопорушень та не надано доказів притягнення останнього до адміністративної та/або кримінальної відповідальності.
У той же час, матеріали справи містять докази перебування позивача у шлюбі з громадянкою України, реєстрації місця проживання особи, наявність дитини, народженої у шлюбі з громадянкою України.
Щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення про заборону в?їзду до України від 27.06.2024 №8010110100014550, суд зазначає, що підставою для його прийняття слугувало винесення відповідачем рішення скасування позивачу дозволу на імміграцію в Україну, яке визнане протиправним та скасоване в межах означеної адміністративної справи.
Отже, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення ЦМУ ДМС про заборону в?їзду до України від 27.06.2024 №8010110100014550 підлягають задоволенню, як похідні.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246 КАС України, суд 
в и р і ш и в:
1. Адміністративний позов задовольнити.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м.Києві і Київській області про скасування дозволу на імміграцію від 06.09.2024 № 228.
3. Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м.Києві і Київській області про скасування посвідки на постійне проживання від 06.09.2024 №80112500098325/228/1.
4. Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м.Києві і Київській області про заборону в?їзду в Україну від 27.06.2024 №8010110100014550.
5. Стягнути на користь громадянина Грузії ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (ідентифікаційний код 42552598).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.