ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2026 року Чернігів Справа № 620/1459/26

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) за допомогою системи ''Електронний суд'' звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів змін, а саме до розділу “Виключення із військового обліку” відомостей про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із військового обліку на підставі пункту 3 частини 6 статті 37 ЗУ “Про військовий обов`язок і військову службу” згідно тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 25.01.2000 року;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 , внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів зміни, а саме до розділу “Виключення із військового обліку” відомості про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із військового обліку на підставі пункту 3 частини 6 статті 37 ЗУ “Про військовий обов`язок і військову службу” згідно тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 25.01.2000. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що бездіяльність відповідача щодо невнесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів в розділ «Виключення з військового обліку» відомостей про виключення позивача із військового обліку на підставі пункту 3 частини 6 статті 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» є незаконною, такою що порушує законні інтереси позивача. Зазначає, що позивача ВЛК 14.04.1992 визнано непридатним до військової служби з виключенням із військового обліку, ІНФОРМАЦІЯ_5 17.06.2006 позивача виключено із військового обліку військовозобов`язаних.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 16.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в електронній формі. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень. 
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає про відсутність правових підстав для виключення позивача з військового обліку.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_1 перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується відповідними відмітками у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 . 
У зв`язку із визнанням позивача військово-лікарською комісією 14.04.1992 непридатним до військової служби з виключенням із військового обліку, ІНФОРМАЦІЯ_5 17.06.2006 позивача виключено із військового обліку військовозобов`язаних. 
18.12.2025 позивач звернувся до відповідача з заявою про внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів в розділ «Виключення із військового обліку» відомості про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із військового обліку на підставі пункту 3 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із визнанням непридатним до військової служби.
ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 07.01.2026 повідомлено, що згідно даних облікової картки з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 взятий на військовий облік військовозобов`язаних 30.07.1992. Відповідно до облікової картки в паперовому виді, 14.04.1992 при визначенні ступеня придатності до проходження строкової служби на підставі пункту 26в додатку 2 до наказу Міністерства оборони України за 260 від 09.09.1987 визнаний непридатним до проходження військової служби у мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Відповідно до абзацу 5 пункту 2 частини 5 статті 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції станом на 09.06.2006 (запис у обліковій картці в паперовому виді) з військового обліку військовозобов`язаних підлягали громадяни в інших випадках за рішенням Міністерства оборони України. Наказом Міністра оборони України №342 від 09.06.2006 року були внесені зміни до настанови з військового обліку в Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України №35 від 22.01.2002 року, щодо зняття з військового обліку громадян, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби в мирний час та обмежено придатними у воєнний час. Наказом МО №24 15.01.2015 року були внесені зміни до Настанови з військового обліку в Збройних Силах України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України №35 від 22.01.2002 року щодо відміни положення про зняття з військового обліку громадян, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби в мирний час та обмежено придатними у воєнний час. У відповідності до абзацу 7 пункту 2 частини 1 статті 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної служби в мирний час та обмежено придатними підтримки підлягають громадяни України зняті з військового обліку Збройних Сил України. Надати витяг із книги протоколів засідань ВЛК відносно ОСОБА_1 за 1992, 1995 роки не є можливим у зв`язку із їх відсутністю.
Вважаючи вказану бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Згідно частини 2 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції станом на 27.07.2006 військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку (частина 3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції станом на 27.07.2006). 
Відповідно до частини 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції станом на 27.07.2006 щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - військовозобов`язані, які у добровільному порядку проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України та інших військових формувань. 
Згідно частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції станом на 27.07.2006 громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. 
Відповідно до частини 6 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції станом на 27.07.2006 виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку, проходженні зборів для збереження та вдосконалення знань, навичок і умінь, необхідних для виконання обов`язків військової служби в особливий період. 
Згідно статті 27 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції станом на 27.07.2006 у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань. 
Запас військовозобов`язаних поділяється на першу і другу категорії. 
До запасу першої категорії належать військовозобов`язані, які проходили військову службу та здобули під час її проходження військово-облікову спеціальність.
До запасу другої категорії належать військовозобов`язані, які не здобули військово-облікової спеціальності під час проходження військової служби або не проходили військової служби. 
Військовозобов`язані, зараховані до запасу другої категорії, у разі здобуття під час перебування в запасі або служби у військовому резерві військово-облікової спеціальності переводяться до запасу першої категорії. 
Виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах підлягали громадяни України, які визнані військово лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку (пункт 3 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції станом на 27.07.2006).
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з 27.06.2006 військовий обов`язок у позивача відсутній, у зв`язку із виключенням із військового обліку, що підтверджується інформацією про виключення у тимчасовому посвідченні № НОМЕР_1 .
Суду не надано доказів визнання нечинним тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 позивача чи притягнення до відповідальності осіб, які оформили та видали його позивачу, тому суд вважає, що вказане тимчасове посвідчення є допустимим доказом, що позивач вже не має статусу військовозобов`язаного та виключений з військового обліку військовозобов`язаних через непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку.
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон № 2232-XII в чинній редакції) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку. 
Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина 5 статті 1 Закону № 2232-XII). 
Відповідно до частини 9 статті 1 Закону № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до частини 1-5 статті 27 Закону № 2232-XII у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань. 
Запас військовозобов`язаних поділяється на першу і другу категорії. 
До запасу першої категорії належать військовозобов`язані, які проходили військову службу та здобули під час її проходження військово-облікову спеціальність. 
До запасу другої категорії належать військовозобов`язані, які не здобули військово-облікової спеціальності під час проходження військової служби або не проходили військової служби. 
Для взяття особи на облік військовозобов`язаних існує імперативний процесуальний порядок. 
Згідно частини 10 статті 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік. 
Згідно пункту 2 частини 1 статті 37 Закону № 2232-XII взяттю на військовий облік військовозобов`язаних підлягають громадяни: які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву; призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених статтею 10-1 цього Закону які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" військовозобов`язаних; та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби; які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі; які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку; які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань; призовники, які отримали спеціальні звання рядового, сержантського, офіцерського (начальницького) складу; жінки з дотриманням умов, передбачених частиною одинадцятою цього Закону; статті 1 які отримали військові звання офіцерського складу після проходження військової підготовки за програмою підготовки офіцерів запасу; які є кандидатами для прийняття на військову службу за контрактом відповідно до частини десятої статті 20 цього Закону.
Аналізуючи вказані норми законодавства, суд дійшов висновку, що будь-яка із вказаних вище підстав для взяття позивача на облік відсутня. 
Також суд враховує, що відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 9 ЗУ «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право звертатися в порядку, встановленому адміністратором Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру. 
Відповідно до пункту 2 преамбули постанови КМУ за № 559 від 16.05.2024 установлено, що військово-облікові документи, оформлені до набрання чинності цією постановою, вважаються дійсними на всій території України до видачі військово облікового документа нового зразка. 
Згідно пункту 1 Порядку оформлення (створення) та видачі військово облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ 559 від 16.05.2024 (надалі-Порядок) військово обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 “Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа”, а також громадянам України, звільненим з військової служби в СБУ, розвідувальних органах у відставку, які визнані військово лікарськими комісіями непридатними до військової служби та не досягли граничного віку перебування в запасі (у разі, коли раніше військово обліковий документ не видавався). 
Відповідно до абзацу 3 частини 3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає взяття громадян на військовий облік.
Згідно статті 8 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до службових даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать відомості про виконання військового обов`язку; відомості про результати проходження медичного огляду (військово лікарської експертизи).
Таким чином дії відповідача щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про взяття на військовий облік позивача є протиправними.
Згідно пункту 3 Порядку відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває на військовому обліку Збройних Сил або був виключений з такого обліку, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів. 
Відповідно до пункту 4 Порядку у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ, розвідувальних органів або громадян України, звільнених у відставку із зазначених органів), громадянин України для внесення відповідних змін повинен скористатися засобами Порталу або особисто звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, його відділу за місцем перебування на військовому обліку. 
Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви про внесення змін.
В даному випадку ІНФОРМАЦІЯ_2 проявив бездіяльність щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, за заявою позивача не вніс в розділ «виключення із військового обліку» відомості про виключення позивача із військового обліку на підставі пункту 3 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно із частиною другою статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень
У відповідності до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. 
Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права. 
У справі «Рисовський проти України» Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. 
Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява № 38722/02)). 
Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. 
Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Тому, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 1064,96 грн. 
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів змін, а саме до розділу “Виключення із військового обліку” відомостей про виключення ОСОБА_1 із військового обліку на підставі пункту 3 частини 6 статті 37 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” згідно тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 25.01.2000.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 , внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів зміни, а саме до розділу “Виключення із військового обліку” відомості про виключення ОСОБА_1 із військового обліку на підставі пункту 3 частини 6 статті 37 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” згідно тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 25.01.2000. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1064,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ). 

Повне судове рішення складено 02.06.2026.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО