Справа № 758/3312/26
Категорія 156

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2026 року м. Київ 

Суддя Подільського районного суду міста Києва Казмиренко Л.В., розглянувши справу, яка надійшла з Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , 
за ч. 1 ст. 130 КУпАП,
встановив:

12.02.2026 року, об 11 год. 50 хв., в м. Києві, вул. Рожева, 25, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , у стані наркотичного сп`яніння та під дією лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Огляд на стан сп`яніння проводився відповідно до чинного законодавства України у медичному закладі КНП «КМКЛ №10» за адресою: м. Київ, вул. Чорних Запорожців, 20, висновок лікаря №000453 від 16.02.2026 року. 
Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9.а Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП як керування транспортним засобом особою, яка перебуває у стані наркотичного сп`яніння.
У судовому засіданні захисник адвокат Михайлова О.В. зазначила, що ОСОБА_1 свою вину в вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не визнає, просила провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. Вищезазначене обґрунтовує тим, що у матеріалах справи відсутній будь-який доказ, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, а також не вбачається, що водій допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Окрім того, з наявного в матеріалах справи відеозапису із портативного відеореєстратора працівника патрульної поліції вбачається, що під час спілкування з поліцейськими ОСОБА_1 поводив себе адекватно, чітко відповідав на їх запитання, надавав пояснення, його поведінка цілком відповідала обстановці. Не зафіксовано роз`яснення водію ОСОБА_1 його прав та обов`язків, що є порушення вимог чинного законодавства. Також звертає увагу суду на порушення строків складання протоколу про адміністративне правопорушення та висновку лікаря. Вказує на те, що у матеріалах справи відсутній оригінал відеозапису з нагрудної камери, а лише міститься DVD-диск, що є копією відеозапису, тобто відсутнє джерело походження відеозапису. Не долучені до справи працівниками поліції свідоцтва, що стосується технічного приладу «відеокамери», не дають можливості встановити той факт, що відеозапис на камеру у відношенні ОСОБА_1 було проведено спеціальним технічним засобом, який входить до вичерпного переліку технічних засобів, що використовуються у підрозділах поліції для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху. На думку захисника, працівниками поліції не здійснювалося безперервної зйомки фіксації події правопорушення, а надані суду фрагменти відеозаписи не містять обставин роз`яснення прав водію та інших обставин, що мають важливе значення для правильного вирішення справи. Стверджує про низьку якість фіксації проходження огляду у медичному закладі, що унеможливлює зробити висновок про дотримання процедури проведення огляду. 
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника, оглянувши відеозапис з нагрудної камери поліцейського, приходжу до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія або бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно пункту 2.9.а ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, встановлена та підтверджується наявними у матеріалах справи про адміністративне правопорушення доказами, зокрема:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №596355 від 20.02.2026 року; 
- даними постанови серії ЕНА №6653654 від 12.02.2026 року, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП - водій керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки та був непристебнутий ременем безпеки; 
- Висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 000453, складеним 16.02.2026 року, згідно якого 12.02.2026 року о 12 год. 25 хв. ОСОБА_1 пройшов огляд, результат - перебуває в стані сп`яніння (внаслідок поєднаного вживання опіоїдів та снодійних препаратів); 
- з відео даних, зафіксованих на диск з бодікамери з нагрудної камери працівника патрульної поліції за №476816, який приєднаний до матеріалів справи та оглянутий судом, вбачається наступне. Початок запису 12.02.2026 року, об 11 год. 40 хв. Працівники поліції під`їхали до автомобіля «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 . На запитання поліцейських «Чому не пристебнуті?», останній відповів, що щойно від`їхав. Об 11 год. 45 хв. ОСОБА_1 запропоновано проїхати до медичного закладу для проходження огляду у лікаря-нарколога, на що останній погодився та пройшов огляд у КНП «КМКЛ №10», результат огляду згідно Висновку №000453 - ОСОБА_1 перебуває у стані наркотичного сп`яніння та під дією лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не був водієм транспортного засобу спростовується дослідженим відеозаписом, на якому ОСОБА_1 сам вказує, що нещодавно «від`їхав», тобто керував автомобілем, а отже зазначене дозволяє розглядати останнього у якості водія. 
Щодо тверджень захисника на не безперервність відеозапису, то як слідує з долученого до протоколу відеозапису він має чітку і логічну послідовність подій, хід спілкування співробітників поліції із водієм, на ньому чітко зафіксована пропозиція пройти огляд у медичному закладі, на що ОСОБА_1 добровільно погодився. Долучений до матеріалів справи відеозапис є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.
Суд встановлює, що огляд на стан сп`яніння проведено відповідно до вимог «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та ст. 266 КУпАП.
Щодо твердження захисника про неможливість встановлення ознак сп`яніння під час перегляду відеозапису, суд зазначає наступне. Згідно п.2 розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, перелік яких міститься у п.3 цього розділу, при цьому закон не вимагає, щоб ці ознаки сп`яніння були підтверджені свідками або зафіксовані на відео, а також окремої процедури огляду на наявність таких ознак сп`яніння, також норми КУпАП та Інструкції № 1452/735 не передбачають обов`язку поліцейського озвучити водію наявні у нього ознаки сп`яніння. Повноваження поліцейського уповноваженого підрозділу НПУ самостійно виявляти та оцінювати наявність ознак алкогольного або наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, є виключними, ніхто інший не має повноважень оцінювати наявність у водія тих чи інших ознак сп`яніння. У зв`язку з чим, якщо у поліцейського виникають підстави вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння, то поліцейський має законне право вимагати від водія пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. 
Відсутність свідоцтв, що стосуються технічного приладу «портативного відеореєстратора» «відеокамери» «боді-камери» не нівелює самого факту застосування такого технічного засобу та змісту зафіксованої за допомогою цього технічного засобу інформації.
Отже, сукупність наведених доказів підтверджує факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та під дією лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
У рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Згідно ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Враховуючи наведені докази в їх сукупності, характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь його вини, суд накладає стягнення в межах санкції статті, за якою кваліфіковані його дії, у виді штрафу.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Згідно Закону України "Про судовий збір" до стягнення із ОСОБА_1 підлягає судовий збір в сумі 665 грн. 60 коп.
На підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП, керуючись ст. 33, 283, 284 КУпАП

постановив:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 грн. 00 коп. (сімнадцять тисяч грн. 00 коп.) з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.
Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 665 грн. 60 коп. (шістсот шістдесят п`ять грн. 60 коп.).
Згідно з ч. 1 ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Відповідно до ст. 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її винесення і набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд міста Києва.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці.

Суддя Л. В. Казмиренко