Справа № 946/825/25 
Провадження № 2/946/944/26  

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
у складі: головуючого судді – Бортейчука Ю.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Іванової Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, у якому просила стягнути з відповідачки матеріальну шкоду в розмірі 131 870,75 грн. та моральну шкоду в розмірі 40 000,00 грн., а також судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.02.2024 року о 17 годині 10 хвилин в м. Ізмаїл сталася ДТП з вини відповідачки, яка керувала транспортним засобом «MAZDA CX-5» (н.з. НОМЕР_1 ), внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача «NISSAN X-TRAIL» (н.з. НОМЕР_2 ). Позивачка зазначає, що фактична вартість ремонту автомобіля на СТО ТОВ «СКАЙ МОТОРС+» склала 183 629,00 грн.,  Комісія за перерахунок грошей на рахунок ТОВ «СКАЙ МОТОРС+» склала 1 836,30 грн. Вартість зберігання пошкодженого автомобіля на СТО ФОП ОСОБА_3 склала 4 298,00 грн., вартість транспортування пошкодженого автомобіля з міста Ізмаїла до м. Одеси, де розташована спеціалізована СТО з ремонту автомобілів «Nissan» склала 9 900,00 грн., Всього було заподіяно шкоду на загальну суму 199 663,30 грн. 
Страхова компанія (третя особа) виплатила лише частину відшкодування, виходячи з розрахунку вартості збитку з урахуванням зносу. Посилаючись на статтю 1194 ЦК України та правові позиції Верховного Суду, позивач вважає, що різниця між фактичними витратами на ремонт (без зносу) та сумою страхового відшкодування має бути покладена на винну особу. Також позивач вказує на перенесені душевні страждання, пов`язані з втратою можливості користуватися автомобілем та необхідністю догляду за родиною.
З огляду на викладене, просить позов задовольнити в повному обсязі.
Ухвалою від 25.02.2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
03.04.2025 року представник відповідачки подала відзив на позовну заяву в якому стверджує, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем оскільки її цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «УНІКА» з лімітом 160 000,00 грн., що перевищує суму заявленого збитку, вона є неналежним відповідачем. Посилаючись на правові позиції Великої Палати Верховного Суду (зокрема, у справі № 755/18006/15-ц), представник відповідача наголошує, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах ліміту страхового відшкодування покладається виключно на страховика. Посилається на безпідставність вимоги про стягнення суми ПДВ у складі вартості відновлювального ремонту. Аргументує це тим, що ПДВ може бути виплачений лише за умови фактичного проведення ремонту на СТО, яка є платником цього податку, та надання відповідних підтверджуючих документів. На думку відповідача, позивач не довела належним чином понесення цих витрат. Також вказує, що оплата за виконані роботи та запасні частини здійснена раніше, ніж підписані акти, номери рахунків не збігаються. Вважає безпідставною вимогу про відшкодування 5 000 грн. за проведення попереднього транспортно-товарознавчого дослідження. Свою позицію обґрунтовує тим, що страховою компанією вже було проведено власне дослідження, а отже, додаткове залучення спеціаліста позивачем не було необхідним та не вплинуло на розмір страхової виплати. Вважає заявлену суму моральної шкоди у розмірі 40 000 грн надмірною, необґрунтованою та такою, що не підтверджена належними доказами глибини та характеру душевних страждань позивача та просить відмовити в задоволенні позову. (т.1 а.с.191-198)
03.04.2025 року представником відповідачки подано клопотання про витребування матеріалів страхової справи у ПрАТ «СК «УНІКА». (т.1 а.с.190).
30.04.2025 року представником Відповідачки подана заява про залишення без розгляду клопотання про витребування страхової справи, яка задоволена судом. (т.1 а.с.203)
29.04.2025 року представником відповідачки подано клопотання про долучення до матеріалів справи копії матеріалів страхової справи (платіжних інструкцій, страхових актів, звіту про оцінку) отриманих у відповідь на адвокатський запит, а також документів про лікування та навчання ОСОБА_4 .(т.1 а.с.86-155)
30.04.2025 року позивачкою надана відповідь на відзив у якій ОСОБА_1 наголосила на наступному: щодо належного відповідача та обов`язку відшкодування різниці Позивачка зазначає, що страхування відповідальності не звільняє винуватця від обов`язку повного відшкодування шкоди. Оскільки стаття 29 Закону про ОСЦПВ обмежує виплату страховика вартістю збитку з урахуванням зносу деталей, різниця між фактичними витратами на ремонт («без зносу») та сумою страхового відшкодування становить збитки потерпілого, які згідно зі ст. 1194 ЦК України має відшкодувати винуватець ДТП. Щодо включення ПДВ до складу збитків Позивачка зауважує, що ремонт автомобіля було фактично проведено на спеціалізованому СТО (ТОВ «СКАЙ МОТОРС»), яке є платником ПДВ. Оскільки ці витрати є реальними та підтверджені відповідними платіжними документами, ПДВ є невід`ємною складовою частиною вартості відновлювального ремонту, що підлягає стягненню з відповідача. Щодо допустимості висновку експерта Позивачка вважає висновок експерта №58/24 (або №060-СЕ/25) належним та допустимим доказом. Позивач зазначає, що формальні зауваження відповідачки до копій документів не спростовують зміст висновку, а оригінал документа з усіма необхідними підписами та печатками експерта надано суду для дослідження. Щодо витрат на експертизу та оцінку Позивачка стверджує, що мала право самостійно залучити експерта для об`єктивного визначення розміру шкоди, оскільки оцінка, проведена страховою компанією, була заниженою та не відображала реальної вартості відновлення автомобіля. Відтак, ці витрати є необхідними для захисту порушеного права. Щодо обґрунтування моральної шкоди Позивачка вказує, що факт заподіяння моральної шкоди є логічним наслідком події. Тривале позбавлення можливості користуватися транспортним засобом, необхідність догляду за хворими членами родини та психологічний дискомфорт від пошкодження майна свідчать про наявність душевних страждань, розмір компенсації за які є справедливим. Щодо процесуальних витрат Позивачка наголошує, що витрати на правничу допомогу підтверджені договором та квитанцією, а детальний розрахунок та акт наданих послуг надаються суду відповідно до вимог закону. Заперечення відповідачки вважає безпідставними та такими, що спрямовані на уникнення повної відповідальності за завдану шкоду, а позов таким, що підлягає задоволенню. (т.1 а.с.163-164)
Ухвалою суду від 30.04.2025 року задоволено клопотання позивачки та призначено судову транспортно-товарознавчу експертизу для визначення розміру відповідальності страхової компанії та відповідача, провадження у справі зупинено до виконання товарознавчої експертизи. (т.1 а.с.156-157, 203)
04.02.2026 року експертом Кеосаком А.П. складено висновок №060-СЕ/25, який надійшов до суду 12.02.2026 року та був долучений до матеріалів справи.(т.1 а.с. 212-243)
Ухвалою від 13.02.2026 року провадження у справі було відновлено. (т.1 а.с.245)
Ухвалою від 12.03.2026 року справу призначено до судового розгляду по суті. (т.1 а.с.253-254)
16.04.2026 року позивачем подано заяву про зміну позовних вимог. (т.2 а.с.1-6)
16.04.2026 року відповідачкою надані письмові пояснення, в яких ОСОБА_2 зазначила, що вона є неналежним відповідачем тому що завдана шкода не перевищує ліміт відповідальності страховика та що стягнення збитків з урахуванням ПДВ є незаконним, тому просить у задоволенні позову відмовити. (т.2 а.с.8-14)
29.04.2026 року від ПрАТ «СК «УНІКА» надійшли заперечення на заяву про уточнення позовних вимог в яких, посилаючись на порушення ст. 49 та 51 ЦПК України з боку позивача, страхова компанія просить відмовити у задоволенні заяви. Справу розглядати за відсутності представника ПрАТ «СК «УНІКА». (т.2 а.с.16)
05.05.2026 року від представника відповідачки - адвоката Соколової Г.М. надійшли заперечення на заяву про зміну позовних вимог, в яких вона, посилаючись на порушення позивачем норм ст. 49 та 51 ЦПК України, просить заяву про зміну позовних вимог залишити без задоволення. (т. 2 а.с. 19-23).
20.05.2026 року від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява про відкликання раніше поданої заяви про зміну позовних вимог та розгляд справи за первісними вимогами.(т. 2 а.с. 27)
20.05.2026 року суд залишив заяву про зміну позовних вимог без розгляду за клопотанням позивача.
Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Міркун С.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити.
Відповідачка ОСОБА_2 та її представник – адвокат Соколова Г.М. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, проте наданий висновок експерта визнали та не оскаржували. У поданому відзиві на позовну заяву зазначили, що відповідач є неналежним відповідачем у справі, оскільки її цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрАТ «СК «УНІКА» з лімітом 160 000,00 грн. Відповідачка вважає, що оскільки сума збитку не перевищує ліміт, позивачка мала звертатися виключно до страхової компанії. Також відповідачка заперечувала проти включення ПДВ до складу шкоди, проти комісії за перерахунок грошей на рахунок ТОВ «СКАЙ МОТОРС+» та проти розміру моральної шкоди, вважаючи її необґрунтованою.
Третя особа ПрАТ «СК «УНІКА» надала письмові пояснення, у яких вказала, що виконала свій обов`язок у межах закону, виплативши суму збитку за вирахуванням коефіцієнта зносу деталей та суми франшизи.
Вислухавши представника позивачки, відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Так, статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України).
Згідно ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
В судовому засіданні встановлено, що Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 лютого 2024 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні ДТП, що сталася 05.02.2024 року. 
Автомобіль «NISSAN X-TRAIL», власником якого є позивачка ОСОБА_1 , отримав механічні пошкодження. 
На момент ДТП відповідальність відповідачки була застрахована згідно з діючим полісом ОСЦПВ №219108631, із франшизою 2 000,00 грн. та лімітом відповідальності 160 000,00 грн.
Фактичні витрати позивача на ремонт автомобіля на СТО «СКАЙ МОТОРС+» склали 183 629,00 грн., що підтверджено актами виконаних робіт та квитанціями до платіжних інструкцій.
Додатково Позивачкою витрачено 1 836,30 грн. на оплату комісії за перерахунок грошей на рахунок ТОВ «СКАЙ МОТОРС+», 4 298,00 грн. на зберігання пошкодженого автомобіля на СТО ФОП ОСОБА_3 та 9 900,00 грн. на транспортування пошкодженого автомобіля з міста Ізмаїла до СТО ТОВ «СКАЙ МОТОРС+» в м. Одесі. Всього Позивач понесла затрат пов`язаних з усуненням наслідків ДТП на суму 199 663,30 грн.
Згідно з висновком судового експерта №060-СЕ/25: Ринкова вартість автомобіля до ДТП становила 714 617,04 грн.; Вартість відновлювального ремонту (з ПДВ та без зносу) 167 778,67 грн.; Вартість матеріального збитку (зі зносом) 107 479,20 грн. 
Суд також встановив, що відповідачка ОСОБА_2 сплатила позивачці суму франшизи в розмірі 2 000,00 грн., що підтверджується сторонами, а ПрАТ «СК «УНІКА» виплатило страхове відшкодування в розмірі 67 792,55 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями.
На підтвердження факту ДТП позивачем надано постанову Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19.02.2024 року по справі №946/954/24 якою ОСОБА_2 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. (т.1 а.с.14-15)
На підтвердження права власності на автомобіль «NISSAN X-TRAIL» (н.з. НОМЕР_2 ) позивачем надано свідоцтво про реєстрацію колісного транспортного засобу НОМЕР_3 (т.1 а.с.13).
На підтвердження наявності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності володільця колісного транспортного засобу «MAZDA CX-5» (н.з. НОМЕР_1 ) надано витяг с сайту МТСБУ (т.1 а.с.15).
На підтвердження розміру завданої шкоди позивачкою надано: акт виконаних робіт №СМЗН0000442 від 31.05.2024 року на загальну суму з ПДВ 122 323,10 грн. (т.1 а.с.16); акт виконаних робіт №СМЗН0000416 від 30.04.2024 року на загальну суму з ПДВ 61305,88 грн. (т.1 а.с.16); квитанцію до платіжної інструкції від 26.03.2024 року на суму 97 750,00 грн. (т.1 а.с.19); квитанцію до платіжної інструкції від 29.03.2024 року на суму 16566,20 грн. (т.1 а.с.20); квитанцію до платіжної інструкції від 31.05.2024 року на суму 69 312,80 грн. (т.1 а.с.21); квитанцію до платіжної інструкції від 26.03.2024 року на суму 977,50 грн. (т.1 а.с.22); квитанцію до платіжної інструкції від 29.03.2024 року на суму 165,70 грн. (т.1 а.с.23); квитанцію до платіжної інструкції від 31.05.2024 року на суму 693,10 грн. (т.1 а.с.24); акт прийому-передачі виконаних робіт №03/04 від 12.04.2024 року на суму 4298,00 грн. (т.1 а.с.25); платіжну інструкцію на суму 4298,00 грн. (т.1 а.с.26); договір №2 на перевезення вантажів від12.04.2024 року (т1 а.с.27); акт надання послуг №2262 від 13.04.2024 року на суму 9900,00 грн. (т.1 а.с.28); рахунок на оплату №2262 від 12.04.2024 року на суму 9900,00 грн. (т.1 а.с.29); платіжну інструкцію на суму 9900,00 грн. (т.1 а.с.30); квитанцію до платіжної інструкції №47 від 12.06.2024 року на суму 5000,00 грн. (т.1 а.с.31); платіжну інструкцію №200750 від 13.11.2024 року на суму 4947,41 грн. (т.1 а.с.32); ); платіжну інструкцію №166887 від 05.06.2024 року на суму 6160,26 грн. (т.1 а.с.33); платіжну інструкцію №153433 від 05.04.2024 року на суму 56684,88 грн. (т.1 а.с.34); медичну карту хворого ОСОБА_5 №674 (т.1 а.с.35); медичну карту хворого ОСОБА_6 №637 (т.1 а.с.36); медичну карту хворого ОСОБА_5 №6174 (т.1 а.с.37); виписку з медичної карти хворого ОСОБА_5 №7185 (т.1 а.с.38); виписку з медичної карти хворого ОСОБА_5 №39268/36220 (т.1 а.с.39);рахунок №123 від 09.12.2024 року на 84 000,00 грн. (т.1 а.с.40); висновок експерта №58/24 від 05.07.2024 року 5(т.1 а.с.41-63), які було досліджено судом.
Представник відповідачки надала суду наступні докази: відповідь №16603504491/1/01 від 02.04.2025 року (т.1 а.с.88); платіжні інструкції №200750 від 13.11.2024 року, №153433 від 05.04.2024 року, №166887 від 05.06.2024 року (т.1 а.с.90-94); страхові акти/накази №16603504491/1, №16603504491/2, №16603504491/3 (т.1 а.с.95-98); звіт про оцінку №0110/02 від 29.03.2024 року (т.1 а.с.99-142); виписки з медичної картки хворого ОСОБА_4 №№25436,19220,5642,2264 (т.1 а.с.144,146,147,148); консультації спеціаліста від 09.01.2025 року, 21.10.2024 року, 18.03.2025 року (т.1 а.с.143, 149, 150); імунологічне дослідження крові №422612/9 від 01.10.2024 року (т.1 а.с.145); платіжну інструкцію від 19.01.2025 року на суму 18813,00 грн. (т.1 а.с.151); договір про надання платної освітньої послуги та договір на навчання з Одеською юридичною академією (т.1 а.с.152-155), які також було досліджено судом.
Також судом було досліджено висновок експерта №060-СЕ/25 від 04.02.2026 року, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля NISSAN X-TRAIL (н.з. НОМЕР_2 ) до моменту ДТП складала 714617,04 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням фактичних витрат на ремонт в ТОВ «СКАЙ МОТОРС» та з урахуванням ПДВ станом на дату закінчення ремонту складала 167 778,67 грн., вартість матеріального збитку (відновлювального ремонту з урахуванням зносу) з ПДВ визначена рівною 107 479,20 грн. (т.1 а.с.213-244).
Інших доказів сторонами не надано.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку.
За положеннями частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
За змістом положень ст. 1188 ч. 1 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Таким чином, для того, щоб встановити розмір відповідальності ОСОБА_2 необхідно встановити також межі відповідальності страхової компанії.
Законом України від 1 липня 2004 року N 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.
В силу статті 5 зазначеного вище Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).  Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Згідно з положенням пункту 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Відповідно до вимог пункту 36.4. статті 36 зазначеного вище Закону, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування).
Верховний Суд у постанові від 4 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно з пунктом 2.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісного транспортного засобу.
Відповідно до пункту 2.4 зазначеної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).
Згідно з пунктом 2.3 Методики фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану колісного транспортного засобу унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості колісного транспортного засобу, що виникає в процесі його експлуатації.
Тому при визначені розміру страхового відшкодування страховик зобов`язаний врахувати коефіцієнт фізичного зносу, у зв`язку із чим страховик обмежений щодо виплати розміру страхового відшкодування, зокрема, вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно ч. 1 ст. 102 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.
У постанові Верховного суду від 06.07.2018 р. у справі № 924/675/17 зроблено висновок, що визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року, суд зазначив що: ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Судом встановлено, що звіт про оцінку №110/02 від 29 березня 2024 року складений оцінювачем Іваном Становичем не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Так, Методика визначає, що: 4.1. Оцінка КТЗ передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень. 4.2. Виходячи з мети оцінки здійснюються всі процедури в межах методів оцінки, визначених цією Методикою. 5.1. Технічний огляд КТЗ оцінювачем (експертом) дає змогу за допомогою органолептичних методів визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом, який складає висновок, можливе тільки за рішенням органу (особи),  який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), в якому міститься обґрунтування неможливості надання об`єкта дослідження на огляд, у разі надання ним даних, необхідних для проведення дослідження.
Як вбачається зі змісту Звіту огляд транспортного засобу проводився не особисто оцінювачем ОСОБА_7 , а іншою особою – ОСОБА_8 (т.1 а.с.118), що є порушенням п.5.1 Методики.
У висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження №58/24 від 05.07.2024 року складеного судовим експертом Пастирем Ю.І. в порушення ч. 5 ст. 106 ЦПК України не зазначено, що даний висновок підготовлено для подання до суду.
Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 зі справи № 3-50гс15, у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 у справи № 910/1272/18, у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 р. у справі № 910/12722/18).
Позивачем надані документи, станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, які підтверджують фактичні витрати на ремонт, але в них не визначено вартість відновлювального ремонту у урахуванням зносу. 
Натомість висновок судового експерта Кеосак А.П. № 060-СЕ/25 від 04.02.2026 року, було складено у цілковитій відповідності до чинного законодавства України щодо проведення судових експертиз, з дотриманням відповідних методик, а експерт був обізнаний (попереджений) про відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. 
У висновку також враховані фактичні витрати, які понесла позивачка при проведенні ремонту на СТО «СКАЙ МОТОРС+», визначена вартість відновлювального ремонту та вартість матеріального збитку (відновлювального ремонту з урахуванням зносу), врахована виплата ПДВ, також, даний висновок відповідає вимогам ст. 102 та 106 ЦПК України. 
Тому суд приймає як доказ розміру завданої шкоди саме висновок №060-СЕ/25 від 04.02.2026 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахуванням фактичних витрат на ремонт в ТОВ «СКАЙ МОТОРС+» та з урахуванням ПДВ станом на дату закінчення ремонту складала 167 778,67 грн., вартість матеріального збитку (відновлювального ремонту з урахуванням зносу) з ПДВ визначена рівною 107 479,20 грн. (т.1 а.с.213-244)
Оскільки коефіцієнт зносу авто не виплачується відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за страховим полісом, відшкодування розміру коефіцієнта зносу замінених складових покладається на винну особу.
З аналізу норм статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» слідує, що вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання підтверджуючих документів про понесення таких витрат. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ.
Відповідач стверджувала, що ПДВ не підлягає стягненню. Однак суд зауважує, що ПДВ нараховується та сплачується у разі проведення ремонту на СТО, що є платником ПДВ. Позивачем надано докази реального проведення ремонту в ТОВ «СКАЙ МОТОРС+» та сплати відповідних сум з урахуванням податку (квитанції та акти виконаних робіт), окрім того відповідно до відкритих даних реєстру платників ПДВ, ТОВ «СКАЙ МОТОРС+» (ЄДРПОУ 43824993) є платником ПДВ на загальних підставах, тому витрати зі сплати ПДВ є реальними збитками потерпілого. Отже, доводи Відповідача в цій частині є безпідставними.
У матеріалах справи є докази фактичного здійснення ремонту та докази понесення витрат зі сплати ПДВ, які є реальними збитками потерпілого, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу вартості ремонту автомобіля саме з урахуванням сум податку на додану вартість.
Суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення комісії за перерахування коштів (1 836,30 грн), оскільки ці витрати були необхідними для здійснення ремонту і є прямими збитками в розумінні ст. 22 ЦК України.
Дослідивши матеріали справи та надані докази суд дійшов висновку, що потерпілому даною ДТП завдано матеріальну шкоду на суму 181 684,97 грн., а саме: 167 778,67 грн. вартість відновлювального ремонту (т.1 а.с.213-244).; 2 170 грн. вартість стоянки (згідно акту №03/04 від 12.04.2024 року за стоянку позивачка сплатила ФОП ОСОБА_3 саме 2170,00 грн., а не 4 298,00 грн. (т.1 а.с.25); 9 900,00 грн. вартість евакуації (т.1 а.с.30); 1 836,30 грн. комісія за перерахунок грошей на рахунок ТОВ «СКАЙ МОТОРС+» (т.1 а.с.22,23,24).
З цієї суми зобов`язання ПрАТ «СК «УНІКА», відповідно до ст. 29 Закону України від 1 липня 2004 року N 1961-IV з урахуванням ліміту відповідальності та 2000,00 грн франшизи., складають 117 549,20 грн. а саме: 107479,20 грн.- вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу + 2170,00 грн. витрати на стоянку + 9 900,00 грн. витрати на евакуацію + 2000,00 грн. франшиза. З яких страхова компанія вже сплатила 67 792,55 грн. Суд звертає увагу, що сума страхового відшкодування не була узгоджена, тому потерпіла має право звернутися до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування в повному розмірі, а у випадку відмови до суду.
Суд наголошує, що відповідно до статей 9, 22, 29 Закону № 1961-IV Страховик не зобов`язаний і не має законних підстав виплачувати суму, яка дорівнює встановленому в полісі ліміту відповідальності, якщо розрахована відповідно до законодавства шкода (з урахуванням зносу) є меншою за цей ліміт. Навіть якщо реальна вартість відновлювального ремонту без зносу значно перевищує цей ліміт.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, з ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Ця різниця складає 181 684,97 грн. – 117 549,20 грн. = 64135,77 грн. З урахуванням того, що ОСОБА_2 вже виплатила ОСОБА_1 2000,00 грн. франшизи, з відповідачки підлягає стягненню 62 135,77 грн. завданої матеріальної шкоди.
Представник відповідачки посилалася на постанову Великої Палати Верховного Суду, стверджуючи, що ОСОБА_2 не є належним відповідачем. Суд відхиляє ці доводи. 
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у справі №755/18006/15-ц (від 04.07.2018), особа, яка застрахувала свою відповідальність, за наявності договору ОСЦПВ дійсно звільняється від обов`язку відшкодування шкоди але в межах страхової виплати. 
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У даному випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої незважаючи на те, що збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Аналогічні висновки, викладеного Верховним судом у постановах від 14.02.2018 у справі №754/1114/15-ц, від 13.06.2019у справі №370/2787/18, від 30.10.2019 у справі №753/4696/16-ц, від 21.02.2020 у справі №755/5374/18, та від 22.04.2020 у справі №756/2632/17.
Таким чином, вимога до Відповідача про стягнення цієї різниці повністю узгоджується з правовою позицією ВС.
Виходячи з викладених обставин, позов в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою підлягає частковому задоволенню у сумі 62 135,77 грн.
Щодо аргументів представника відповідача про те що ремонт можна було зробити в Ізмаїлі, суд зазначає, що автомобіль «NISSAN X-TRAIL» (н.з. НОМЕР_2 ) є складним технічним засобом. Позивач обрав офіційний сервісний центр (дилера) для забезпечення якості та безпеки подальшої експлуатації. Стаття 1192 ЦК України дає право потерпілому на відшкодування шкоди в натурі або відшкодування збитків у повному обсязі. Вибір СТО є правом власника, а не винуватця ДТП. Оскільки авто мало значні пошкодження (що підтверджено експертизою), пересування власним ходом було неможливим або небезпечним. Витрати на евакуацію до місця ремонту прямо передбачені ст. 29 Закону №1961-IV. 
Аргументи представника відповідача що оплати здійснені раніше, ніж підписані акти, номери рахунків не збігаються суд також оцінює критично, тому що здійснення передоплати це звичайна господарська практика. Важливо не те, в який день пройшов платіж, а те, що кошти реально сплачені, а роботи реально виконані. Жодних доказів того, що ці квитанції стосуються іншого авто, відповідачка не надала.
Щодо вимоги позивача про стягнення 5 000,00 грн. за проведення попереднього транспортно-товарознавчого дослідження суд вважає її безпідставною, та такою, що підлягає відхиленню.
Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди суд зазначає наступне.
За п. 9 ч. 2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 
Так, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Суд зазначає, що стан здоров`я родичів відповідача не є підставою для звільнення від цивільної відповідальності. 
Натомість позивач детально обґрунтував тривалість обмеження у використанні авто (4 місяці), психологічний тиск та необхідність догляду за власною хворою матір`ю без транспортного засобу що суд розцінює як глибину душевних страждань у розумінні ст. 23 ЦК України.
Суд виснує, що ОСОБА_1 завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких остання зазнала у зв`язку із істотним пошкодженням транспортного засобу, порушенням звичного способу життя через пошкодження автомобіля як засобу пересування, тому враховуючи характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках та вимоги розумності і справедливості, суд важає за необхідне зменшити заявлену потерпілою суму на відшкодування моральної шкоди, та визначити її в розмірі 5 000,00 грн., тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. 
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 133 ЦПК України, передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до частин першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача ; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем понесено документально підтверджені витрати за сплату судового збору у розмірі 1718,71 грн. (т.1 а.с. 1,73) та витрати за проведення експертизи у розмірі 9 900,00 грн. (т. 2 а.с. 7)
З врахуванням того, що позовні вимоги задоволено частково, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 , слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 671,33 грн. (39,06%) та 3 866,94 грн. (39,06%) витрат на проведення експертизи.
Згідно з частинами першою-п`ятою статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг),виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт(наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт(надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або)значенням справи для сторони тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Представником позивача на підтвердження понесених стороною позивача витрат на правничу допомогу надано : договір про надання професійної правничої допомоги (т.1 а.с. 66), квитанція про сплату 8000,00 грн. за надання правничої допомоги( т. 1 а.с. 69), акт № 1 приймання-передачі результатів наданої правничої допомоги від 20.05.2026 року (т. 2 а.с 29).
Представник позивача просить здійснити розподіл судових витрат пов`язаних з правничою допомогою.
Проаналізувавши подані докази, суд доходить висновку, що вимоги сторони позивача в частинні стягнення витрат на правничу допомогу, підлягають задоволенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 3 124,80 грн. (39,06%).
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 82, 133, 141, 258, 259, 263-265, 266 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 ), третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (ЄДРПОУ 20033533, місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Олени Теліги, 6, літ. В, корп. 4), про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , матеріальну шкоду в розмірі 62 135 (шістдесят дві тисячі сто тридцять п`ять гривень) 77 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 судовий збір у розмірі - 671,33 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі - 3 866,94 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі – 3 124,80 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: 	Ю.Ю.Бортейчук