ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

04 червня 2026 року 	м.Суми	

Справа №704/400/24 
Номер провадження 22-ц/816/162/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів - Сізова Д. В. , Нестеренка М. В. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від  07 січня 2025 року, у складі судді Лєвші С.Л., постановлену у м. Шостка Сумської області, 
в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів,

у с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь кошти в сумі 14850 грн, інфляційні втрати в сумі 6756,55 грн і три відсотки річних в сумі 1387,76 грн, а також відшкодування моральної шкоди у розмірі 7425 грн.
Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 03 квітня 2024 року, яка набрала законної сили, позов переданий на розгляд до Середино-Будського районного суду Сумської області.
12 жовтня 2023 року Вища рада правосуддя на підставі подання Голови Верховного Суду та з метою забезпечення доступу до правосуддя ухвалила рішення про зміну з 30 жовтня 2023 року територіальної підсудності судових справ Середино-Будського районного суду Сумської області шляхом її передачі до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області.
Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 січня 2025 року позовна заява повернута ОСОБА_1 , з тих підстав, що позивач не усунув недоліки позовної заяви щодо сплати судового збору.
Не погоджуючись з указаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що у позовній заяві позивач акцентував увагу на тому, що він є споживачем у спірних правовідносинах, під час перерахування коштів відповідачу він мав намір поповнити «торговий рахунок» в організації «Траст Макворі Кепітал» та отримати послуги фінансового характеру для особистих потреб. Відповідач при цьому виступав, як суб`єкт господарської діяльності. На підтвердження перерахування коштів за послугу до позову долучена квитанція, яка є підтвердженням правочину позивача з ФОП ОСОБА_2 . Відповідач кошти отримав, проте жодних послуг не надав.
Зауважує, що фактично у ситуації, що виникла між сторонами мав місце реальний правочин.
Наполягає, що у спірних правовідносинах він виступає споживачем послуг. У позовній заяві наведені відповідні обґрунтування позовних вимог з посиланням на положення Закону України «Про захист прав споживачів». Відтак переконаний, що при поданні позову мав правомірні підстави розраховувати на застосування частини 3 статті 22 указаного Закону, щодо звільнення від сплати судового збору.
Вказує на те, що повернення йому позовної заяви з підстав несплати судового збору має ознаки незаконного обмеження права на доступ до суду.
Звертає увагу, що на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі суд не мав підстав перевіряти наведену у позовній заяві аргументацію щодо правових підстав позову, в тому числі наявності чи відсутності споживчих відносин. Суд повинен перевірити підставу, на яку посилається позивач як на підставу для звільнення від сплати судового збору. Разом з тим така перевірка має здійснюватися лише в певних межах, не підміняючи собою встановлення обґрунтованості позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів залишено без руху, позивачеві запропоновано сплатити судовий збір за подання позовної заяви, з тих підстав, що спірні правовідносини у справі не підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів», тому на позивача не поширюються пільги, передбачені частиною 3 статі 22 цього закону, зі сплати судового збору. Роз`яснено, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, заява буде вважатись неподаною та повернута з усіма доданими до неї матеріалами.
Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 ухвалою від 07 січня 2025 року, суд першої інстанції виходив з того, що у встановлений судом строк вказані в ухвалі суду недоліки усунуто не було. 
Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, так як суд дійшов їх з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. 
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У частині першій статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава - учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції», заява № 12964/87, § 59).
Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97 проти України», заява № 19164/04).
Згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише регламентованим, але й реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.
За подання позовної заяви до місцевого суду сплачується судовий збір відповідно до положень Закону України «Про судовий збір». 
Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів регулює Закон України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до положень частини 3 статті 22 цього Закону, споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.
Звертаючись до місцевого суду із позовною заявою ОСОБА_1 зазначив, що має на меті захист своїх прав як споживача, на підтвердження своїх вимог щодо повернення коштів надав квитанцію, відповідно до якої здійснив перерахування на рахунок ФОП ОСОБА_2 грошових коштів в сумі 14850 грн, які зокрема є предметом спору між сторонами, у графі призначення платежу зазначив «сплата за послуги».
Із зазначеного вбачається, що між сторонами склалася правовідносини, які мають ознаки правочину із надання послуг.
Проте суд першої інстанції не звернув уваги на зміст позовних вимог, які свідчать, що указаний позов пов`язаний із захистом прав ОСОБА_1 саме як споживача. Предметом позову є кошти сплачені з метою отримання послуги, яка не була надана споживачу, інфляційні втрати, 3% річних та відшкодування моральної шкоди через порушення ФОП ОСОБА_2 зобов`язання.
Закон України «Про захист прав споживачів» не передбачає виключення чи не поширення пільги щодо звільнення від сплати судового збору в залежності від змісту договірних правовідносин споживача та суб`єкта підприємницької діяльності.
За встановлених обставин, враховуючи, що позивач є споживачем у спірних правовідносинах, а отже звільнений від сплати судового збору у цій справі на усіх стадіях судового процесу в силу закону, суд першої інстанції помилково поклав на нього обов`язок щодо сплати судового збору за подання позовної заяви.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
З врахуванням зазначеного, на думку колегії суддів, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви відповідно до положень місцевий суд припустився неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 6; 379, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд 

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області 07 січня 2025 року задовольнити.
Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 07 січня 2025 року скасувати, а матеріали справи направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді: Д. В. Сізов 

М. В. Нестеренко