ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2026 року	справа № 380/22566/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Кедик М.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ БЕРІ" до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ БЕРІ" (далі – позивач, ТОВ "ВЕСТ БЕРІ") звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, у якому згідно з заявою про зміну предмета позову в частині від 27.01.2026 (вх. № 6417), просить суд 
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 30.10.2025 № 50303/13-01-07-05;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 30.10.2025 № 50325/13-01-23-02;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 15.08.2025 № 37652/13-01-07-05;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 15.08.2025 № 37651/13-01-07-05.
Ухвалою від 17.11.2025 суддя відкрила провадження у справі та призначила справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 
Ухвалою від 28.01.2026 суд прийняв до розгляду заяву про зміну предмета позову в частині від 27.01.2026 (вх. № 6417).
Ухвалою від 28.01.2026 суд заяву позивача про зміну предмета позову в частині від 09.01.2026 (вх. № 1835) – залишив без розгляду.
Ухвалою, постановленою в підготовчому засіданні 22.04.2026 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що висновки податкового органу, викладені в акті перевірки про нереальність господарських операцій із ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 є безпідставними, оскільки у підприємства є всі належним чином оформлені документи, що підтверджують дійсність господарських операцій з контрагентами, тому вимог податкового законодавства позивач не порушував. 
Протиправними, є і висновки Акта про порушення п. 201.4, п.201.10 ст.201 ПК України щодо реєстрації податкової накладної на суму операції 460 701,74 грн та заниження ПДВ на 76 784 грн за грудень 2024 р. п. 188.1 ст.188 ПК України і завищення суми від`ємного значення з ПДВ за березень 2025 р. на 76 784 грн за операцією із продажу легкового автомобіля TOYOTA RAV4. Фактично, операція з продажу авто відбулась у грудні 2024 року - 04.12.2024. Товариство отримало кошти за результатами аукціону та за першою подією склало податкову накладну на суму отриманих коштів, 07.12.2024 укладено договір купівлі- продажу авто та підписано Акт приймання-передачі (ці документи оформляє фірма- комісіонер), а 07.12.2024 сторонами підписано видаткову накладну. Оскільки базою оподаткування ПДВ, відповідно до п. 188.1 ст.188 ПК України, є договірна вартість, але не нижче залишкової (балансової) вартості на початок місяця продажу, а залишкова вартість у цьому випадку зменшена у листопаді, то жодних занижень бази оподаткування та податку ТОВ «БЕСТ БЕРІ» за описаною операцією не допущено.
Також зазначає, що акт перевірки не містить відомостей на підтвердження того, що на дати виплат доходів у 2021-2022 році компанії «Auto Fortuna Sp z. о. о», «Smol-Trans Serhii Smoliaruk», «USLUGI TRANSPORTOWE EXPORT-IMPORT Stanislaw Malczynski», «SPEDYCJA TRANSPORT KRAJOWY JAROSLAW BIERNACKI» не були резидентами Республіки Польща, з якою Україною укладено міжнародний договір про уникнення подвійного оподаткування. ГУ ДПС у Львівській області в ході перевірки не зроблено запитів до компетентних органів Польщі про підтвердження або спростування зазначеної у довідках інформації, тобто, не вжито заходів для спростування або підтвердження даних, відображених у наданих ТОВ "ВЕСТ БЕРІ" довідках. Наведене, з позиції ТОВ "ВЕСТ БЕРІ", свідчить про недоведеність в акті перевірки порушення п. 103.9 ст. 103 ПК України. Вважає, що податкові повідомлення-рішення відповідачем прийняті безпідставно, тому просить суд їх скасувати.
Представник відповідача подав відзив на позовну заяву від 09.12.2025 (вх. № 97916), у якому зазначає, що згідно з інформацією наданою Територіальним управлінням БЕБ у Львівській області, придбані та відображені позивачем у бухгалтерському обліку від контрагентів - ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 здійснено коли ті, фактично перебували за межами України (лист ТУ БЕБ у Львівській області від 08.11.2024 № 23/11/3.5/30/7653-24). Відповідно зазначені фізичні особи-підприємці в період перебування за межами України не могли безпосередньо здійснювати підприємницької діяльності на території України (здійснювати заготівлю ягід та збір ягід). Також в період відображення операцій з поставки вищевказаних ягід, постачальники позивача не декларували працю найманих працівників, відомості про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність відповідно до форми 20-ОПП (пунків приймання сировини, земельних ділянок, транспортних засобів, морозильних камер, тощо), що є ще однією з обставин про неможливість фактичного здійснення зазначених господарських операцій. З огляду на встановлене вбачається документальне оформлення операцій при їх фактичному невиконанні, а ТОВ «ВЕСТ БЕРІ» безпідставно включило до складу витрат вартість товарів/сировини (ягід, тощо) згідно таких видаткових накладних.
Також вказує, що порушуючи п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 ПК України ТОВ "ВЕСТ БЕРІ" не було складено і не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну з урахуванням сум податку, розрахованих виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною за грудень 2024 року на суму 460701,74 грн, в тому числі ПДВ 76783,62 грн, сума без ПДВ 383918,12 гривень. Крім того, під час проведення перевірки та до прийняття контролюючим органом спірного податкового повідомлення рішення платником податків ТОВ "ВЕСТ БЕРІ" надано лише копії свідоцтв про податкове резидентство нерезидентів «AutoFortuna Sp z o. o.», «USLUGI TRANSPORTOWE EXPORT-IMPORT Stanislaw Malczynski», «SPEDYCJA TRANSPORT KRAJOWY JAROSLAW BIERNACKI» за 2021-2022 роки без перекладу відповідно до законодавства України та нотаріального засвідчення, відповідно до вимог п.103.4 ст.103 Податкового кодексу. Оригіналів свідоцтв про податкове резидентство платником не представлено. Також, до запечення платником надано довідку про податкове резидентство нерезидента «Smol-Trans Serhii Smoliaruk» за 2021 рік та її переклад без нотаріального засвідчення. Вважає, що оскаржені податкові повідомлення-рішення винесені правомірно і підстав для їх скасування немає.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові, просив суд позов задовольнити. 
У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив із підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Суд заслухав вступну промову представника позивача, представника відповідача, дослідив письмові докази та перейшов до розгляду справи у письмовому провадженні. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.
На підставі направлень від 24.06.2025 № 7272, № 7273, № 7274, № 7275, № 7276, № 7277, № 7278, № 7279, у період з 24.06.2025 по 14.07.2025 ГУ ДПС у Львівській області провело документальну планову виїзну перевірку ТОВ "ВЕСТ БЕРІ" (код ЄДРПОУ 40262050) за період діяльності з 01.04.2021 по 31.03.2025, з метою дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби та за період діяльності з 01.04.2021 по 31.03.2025 щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, про що 21.07.2025 складений акт № 32795/13-01-07-05/40262050 (далі – акт перевірки).
Згідно з актом перевірки, відповідач встановив порушення позивачем:
- п. 134.1 ст. 134, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135, пп. 140.5.4, пп. 140.5.5-1 п. 140.5 ст. 140 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами і доповненнями); п. 6, п. 7 п. 11 Наказу Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 № 27/4248 «Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати» (із змінами і доповненнями), в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток всього у сумі 7 558 151 грн у тому числі за 4 кв 2021 року у сумі 143560 грн, І кв 2022 року у сумі 7038 грн, за 3 кв 2022 року у сумі 644473 грн, 4 кв 2022 року у сумі 259050 грн, за 3 кв 2023 року у сумі 1363091 грн, за 4 кв 2023 року у сумі 418910 грн, за 1 кв 2024 року у сумі 172892 грн, за 2 кв 2024 року у сумі 955449 грн, за 3 кв 2024 року у сумі 2943852 гри, за 4 кв 2024 року у сумі 515250 грн, за 1 кв 2025 року у сумі 134587 гривень;
- п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами і доповненнями), в результаті чого підприємством завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 Декларації) за березень 2025 року у сумі 76 784 гривень;
- п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами і доповненнями), підприємством не складено та не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних зведену податкову накладну з урахуванням сум податку, розрахованих виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною за грудень 2024 року на суму 460 701,74 грн, в тому числі ПДВ 76 783,62 гривень;
- п. 201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами і доповненнями), ТОВ "ВЕСТ БЕРІ" несвоєчасно зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на загальну суму ПДВ 14029,77 гривень;
- пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14, пп. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, пп. 168.1.1, пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, п. 171.2 ст. 171, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу, в частині сплати (перерахування) не в повному обсязі до бюджету податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 6890,00 гривень;
- п. 51.1 ст. 51, абзац „б” п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу та порядку заповнення Податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску” регламентованого наказом Міністерства фінансів України № 4 від 13.01.2015 у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.12.2020 № 773, в частині несвоєчасного подання розрахунку подання з помилками відомостей про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податків за 2022 рік;
- п. 103.4, п. 103.5, п. 103.10 ст. 103, пп. 141.4.1, пп. 141.4.2, пп. 141.4.4 п.141.4 ст. 141 Податкового кодексу, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток іноземних юридичних осіб на загальну суму 41 535,95 грн, в т.ч. за 2021 рік. - 38 260,91 грн, за 2022 рік - 3 275,04 грн;
- при проведенні перевірки ТОВ "ВЕСТ БЕРІ" (код ЄДРПОУ 40262050) за період з 01.03.2021 по 31.03.2025 встановлено проведення фінансових операцій, які підпадають під критерії (ознаку « 7» - перерахування або отримання коштів від суб`єкта господарювання за операції, щодо яких існує ймовірність нереальності їх здійснення, у т.ч. сума на яку здійснено операцію, не відповідає фінансовому та майновому стану хоча б одного з її учасників та/або якщо один з учасників є фізична або фізична особа - підприємець), визначені наказом ДПС України від 01.07.2022 № 381 «Про затвердження Положення про організацію роботи при виявленні органами ДПС підозрілих фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, та їх учасників»;
За результатами перевірки та на підставі складеного акта, відповідач виніс податкове повідомлення-рішення:
- від 15.08.2025 № 37652/13-01-07-05, яким позивачеві нарахований штраф з податку на додану вартість у розмірі 3400,00 грн;
- від 15.08.2025 № 37794/13-01-23-02 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток іноземних юридичних осіб на суму 41 535,95 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 10 383,99 грн;
- від 15.08.2025 № 37650/13-01-07-05 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на суму 7 558 151 грн та застосовано штрафні санкції в розмірі 1 889 537,75грн;
- від 15.08.2025 № 37651/13-01-07-05 про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту за березень 2025 року на суму 76 784 грн.
ТОВ "ВЕСТ БЕРІ" подало до ДПС України скаргу на прийняті податкові повідомлення.
Рішенням про результати розгляду скарги від 28.10.2025 № 31095/6/99-00-06-01-01-06 ДПС України cкарга ТОВ "ВЕСТ БЕРІ" задоволена частково. Зокрема, скасоване в частині застосованих штрафних санкцій в розмірі 9 565,23 грн податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 15.08.2025 № 37794/13-01-2302 та в частині застосованих штрафних санкцій в розмірі 37 649,50 грн податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській області від 15.08.2025 № 37650/13-01-0705 з податку на прибуток. В іншій частині скаргу залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Львівській без змін.
На підставі рішення ДПС України щодо скасування в частині податкових повідомлень-рішень відповідач виніс нові податкові повідомлення рішення:
- від 30.10.2025 № 50303/13-01-07-05, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, який сплачують інші платники на суму 2 410 309,25 (з них за податковим зобов`язанням 7 558 151 грн, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 1 851 888,25 грн);
- від 30.10.2025 № 50325/13-01-23-02, яким позивачеві збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, який сплачують інші платники на сум 42 354,71 (з них за податковим зобов`язанням 41 353,95 грн, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 818,76 грн);
Не погодившись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями позивач оскаржив їх до суду.
При вирішенні спору суд керувався таким.
Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.
Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Щодо податкового повідомлення - рішення від 30.10.2025 № 50303/13-01-07-05, суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з пп. 134.1.1, п. 134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є: прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.
Згідно з п. 135.1 ст. 135 Податкового кодексу базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Пунктами 5, 6 П(с)БО 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 № 27/4248, передбачено, що витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.
Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Витрати на збут включають такі витрати, пов`язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг): витрати пакувальних матеріалів для затарювання готової продукції на складах готової продукції; витрати на ремонт тари; оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут; витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг); витрати на передпродажну підготовку товарів; витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом; витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів, пов`язаних зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг (операційна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона); витрати на транспортування, перевалку і страхування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки; витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування; витрати на страхування призначеної для подальшої реалізації готової продукції (товарів), що зберігається на складі підприємства; витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів (філій, представництв) підприємства; інші витрати, пов`язані зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг.
За визначенням статті 1 Закону України “Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні” (далі у тексті - Закон № 996-XIV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Згідно з підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України, господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Також, відповідно до статті 1 Закону № 996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Зміст наведених положень у їх системному зв`язку свідчить про те, що наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідних сум податкових вигод (витрат та податкового кредиту) виникають за таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій та їх документального підтвердження сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності та належним чином складеної податкової накладної; ділової мети, розумних економічних причин для здійснення операції й подальшого використання придбаного товару (робіт, послуг) у межах господарської діяльності платника.
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку.
Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкових вигод.
Тобто, зарахування здійснюється у зв`язку із здійсненням операції платника податку шляхом реалізації його товарів, виконаних ним робіт, наданих ним послуг, які є підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку.
У спірних правовідносинах податковий орган висновками, викладеними у акті перевірки, поставив під сумнів факт реальності господарських операцій ТОВ "ВЕСТ БЕРІ" із його контрагентами ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_3 , ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_4 .
На підтвердження реальності здійснення господарських операцій з ФОП ОСОБА_1 , позивачем долучено до матеріалів справи первинні документи бухгалтерського обліку.
Дослідивши долучені до справи письмові докази, суд встановив наступні обставини щодо взаємовідносин позивача з ФОП ОСОБА_1 .
Між ТОВ "ВЕСТ БЕРІ" (покупець) та ФОП ОСОБА_1 , (постачальник) укладений договір поставки від 12.07.2018 № 1, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором поставити ягоди та гриби, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором прийняти та оплатити товар згідно з умовами договору.
На виконання умов договору поставки ФОП ОСОБА_1 виписані для ТОВ "ВЕСТ БЕРІ" видаткові накладні (а.с. 114-250 т.1, а.с. 1-5 т. 2).
На виконання умов договору ФОП ОСОБА_1 поставлено товар, що підтверджується товарно-транспортними накладними (а.с. 114-250 т.1, а.с. 1-5 т. 2).
Факт оплати за цим договором підтверджений платіжними інструкціями кредитового переказу коштів (а.с. 6-154 т. 2).
Між ТОВ "ВЕСТ БЕРІ" (покупець) та ФОП ОСОБА_3 (постачальник) укладений договір поставки від 01.07.2017 № 1, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором поставити ягоди та гриби, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором прийняти та оплатити товар згідно з умовами договору.
На виконання умов договору поставки ФОП ОСОБА_3 виписані для ТОВ "ВЕСТ БЕРІ" видаткові накладні (а.с. 157-205 т. 2).
На виконання умов договору ФОП ОСОБА_3 поставлено товар, що підтверджується товарно-транспортними накладними (а.с. 158-206 т. 2).
Факт оплати за цим договором підтверджений платіжними інструкціями кредитового переказу коштів (а.с. 207-250 т. 2).
Між ТОВ "ВЕСТ БЕРІ" (покупець) та ФОП ОСОБА_2 (постачальник) укладений договір поставки від 02.01.2018 № 1, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором поставити ягоди та гриби, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором прийняти та оплатити товар згідно з умовами договору.
На виконання умов договору поставки ФОП ОСОБА_2 виписані для ТОВ "ВЕСТ БЕРІ" видаткові накладні (а.с. 3-103 т. 3).
На виконання умов договору ФОП ОСОБА_2 поставлено товар, що підтверджується товарно-транспортними накладними (а.с. 4-104 т. 3).
Факт оплати за цим договором підтверджений платіжними інструкціями кредитового переказу коштів (а.с. 105-152 т. 3).
Між ТОВ "ВЕСТ БЕРІ" (покупець) та ФОП ОСОБА_4 (постачальник) укладений договір поставки від 05.08.20189 № 1, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором поставити ягоди та гриби, а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором прийняти та оплатити товар згідно з умовами договору.
На виконання умов договору поставки ФОП ОСОБА_4 виписані для ТОВ "ВЕСТ БЕРІ" видаткові накладні (а.с. 155-250 т. 3, ст. 2 т. 4).
На виконання умов договору ФОП ОСОБА_4 поставлено товар, що підтверджується товарно-транспортними накладними (а.с. 155-250 т. 3, ст. 1-4 т. 4).
Факт оплати за цим договором підтверджений платіжними інструкціями кредитового переказу коштів (а.с. 5-60 т. 4).
Суд звертає увагу, що, відповідач не стверджує про невірність здійснених розрахунків, а лише вказує на безпідставність включення до складу витрат товарів/сировини (ягід, тощо) згідно з виписаними контрагентами видатковими накладними, оскільки згідно з інформацією наданою Територіальним управлінням БЕБ у Львівській області, придбані та відображені позивачем у бухгалерському обіку від контрагентів - фізичних осіб-підприємці здійснено останні ті, фактично перебували за межами України (лист ТУ БЕБ у Львівській області від 08.11.2024 № 23/11/3.5/30/7653-24), а саме:
ФОП ОСОБА_1 (РНОКП НОМЕР_1 ) виїхав за межі України 13.01.2022 та в Україну не повертався;
ФОП ОСОБА_2 (РНОКП НОМЕР_2 ) виїхав за межі України 04.12.2021 та в Україну не повертався;
ФОП ОСОБА_3 (РНОКП НОМЕР_3 ) виїхав за межі України 07.07.2023 та в Україну не повертався;
ФОП ОСОБА_4 (РНОКП НОМЕР_4 ) виїхала за межі України 15.07.2023 та в Україну не поверталася.
Суд зазначає, що всі представлені позивачем документи відповідають вимогам, встановленим Законом у України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" до первинних документів, не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та в сукупності з іншими доказами підтверджують реальність здійснення господарських операцій позивача з контрагентом.
Щодо доводів відповідача про нереальність господарських операцій, оскільки контрагенти з 2022 року перебувають за кордоном, представник позивача пояснив, що всі договори поставки, на підставі яких у підприємців придбавалась сировина, були укладені задовго до виїзду контрагентів за кордон, за кожним фактом поставки ТОВ "ВЕСТ БЕРІ" у місцях завантажень отримало належно оформлені видаткові та товаро-транспортні накладні. До того ж, всі первинні документи, на підставі яких сформовано податковий облік позивача, підписувалися уповноваженою особою.
Покликання контролюючого органу на відсутність основних фондів, матеріально технічних і технологічних можливостей для проведення відповідних обсягів робіт контрагентами не заслуговують на увагу, оскільки висновки про відсутність достатніх як трудових, так і матеріальних ресурсів контролюючим органом здійснено на підставі податкової інформації, що наявна в інформаційно - аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, проте така інформація носить інформативний характер та сформована фактично без дослідження первинних документів податкового обліку.
Крім того, можлива відсутність у контрагентів трудових ресурсів та виробничих потужностей для самостійного виконання договірних зобов`язань, не свідчить про неможливість виконати відповідні роботи, послуги чи поставки та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих товарів (робіт, послуг).
Не подано ГУ ДПС у Львівській області і належних доказів на підтвердження недобросовісності ТОВ "ВЕСТ БЕРІ" як платника податку, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення ТОВ "ВЕСТ БЕРІ" розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.
Крім того, принцип індивідуальної відповідальності платника податків також застосував ЄСПЛ у рішеннях у справах "Бізнес Супорт Центр проти Болгарії", "Булвес АД проти Болгарії", "Інтерсплав проти України", визначивши, що платник податків не може нести відповідальність за зловживання свого контрагента, якщо не буде доведено залученість цього платника до таких зловживань.
З огляду на викладене податкове повідомлення-рішення від 30.10.2025 № 50303/13-01-07-05 є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо податкових повідомлень - рішень від 15.08.2025 № 37652/13-01-07-05, від 15.08.2025 № 37651/13-01-07-05, суд зазначає таке.
Згідно з пунктом 188.1 статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9, 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).
При цьому, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.
Відповідно до пункту 201.1 статі 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Враховуючи положення абзацу другого пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база для оподаткування операцій з постачання товарів не може бути нижче ціни придбання таких товарів.
У ході проведення перевірки встановлено що ТОВ "ВЕСТ БЕРІ" в грудні 2024 року продано легкововий автомобіль Toyota RAV4 MXAA52L нижче балансової (залишкової) вартості.
Згідно даних бухгалтерського обліку залишкова вартість реалізованого трансплортного засобу складала 739 751,45 грн
Дані операції відображено у бухгалтерському обліку проведенням Дт286 Кт105, Дт943 Кт28б, Дт791 Кт943, Дт712,643 Кт791 (286 «Необоротні активи та групи вибуття, утримувані для продажу», 105 «Транспортні засоби», 943 «Собівартість реалізованих виробничих запасів», 791 «Результат операційної діяльності», 712 «Дохід від реалізації інших оборотних активів», 643 «Податкові зобов`язання»).
В бухгалтерському обліку за грудень 2024 року платником податків по вказаній вище господарській операції сформовано дохід та податкове зобов`язання по ПДВ як від продажу автотранспортного засобу та відповідно на дату визнання доходів до складу витрат операційної діяльності включено собівартість реалізованих виробничих запасів, та в період придбання автотранспортного засобу включено до складу податкового кредиту по ПДВ.
Під час розгляду справи позивач зазначив, що у жовтні 2024 року автомобіль Toyota RAV4 2022 року випуску, пошкоджений внаслідок ДТП, що підтверджується актом огляду транспортного засобу № страхової справи 240001152956 та протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 998395.
Також, згідно з наказом директора ТОВ "ВЕСТ БЕРІ" від 11.11.2024 № 35-АГ «Про зменшення вартості основних засобів» з метою приведення вартості автомобіля Toyota RAV4 2, шасі НОМЕР_5 , до реальної вартості, встановити вартість автомобіля Toyota RAV4 2, шасі НОМЕР_5 , який пошкоджено внаслідок аварії, на рівні вартості реалізації внаслідок аукціону, а саме, в сумі 355 833,33 грн, (ПДВ - 71 166,67 грн). Суму знецінення основного засобу списати у витрати товариства згідно бухгалтерського обліку. Підготувати необхідні документи для продажу автомобіля.
Відповідно до зобов`язуючої пропозиції визначення вартості майна Solera Vehicle Claims, найвища пропозиція 427 000 грн.
Так, у листопаді 2024 року такий автомобіль реалізовано позивачем на аукціоні за 427 000,00 грн, у т.ч. ПДВ – 71 166,67 грн, що підтверджується видатковою накладною від 07.12.2024 № 3 та податковою накладною від 04.12.2024 № 463, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Суд звертає увагу, що позивач до суду на підтвердження визначення бази оподаткування з реалізації автомобіля за ціною нижче його балансової вартості внаслідок дорожньо-транспортної пригоди надав акт огляду транспортного засобу № страхової справи 240001152956 та протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 998395.
Отже висновки акта перевірки по те, що ТОВ "ВЕСТ БЕРІ" порушило п. 188.1 ст. 188 ПК України є безпідставними.
При цьому суд звертає увагу, що на підставі договору про наміри купівлі-продажу транспортного засобу від 15.11.2024 № 01112024, договору відступлення права вимоги від 05.12.2024 та видаткової накладної від 04.12.2024 № 463, позивач реалізував автомобіль Toyota RAV4 2, шасі НОМЕР_5 на суму 427 000,00 грн, у т.ч. ПДВ – 71 166,67 грн.
У зв`язку із цим, на виконання п. 201.10 ст. 201 ПК України позивач склав та зареєстрував в ЄРПН податкову накладну від 04.12.2024 № 463.
З огляду на викладене податкові повідомлення-рішення від 15.08.2025 № 37652/13-01-07-05, від 15.08.2025 № 37651/13-01-07-05 є протиправними та підлягають скасуванню.
Щодо податкового повідомлення - рішення від 30.10.2025 № 50325/13-01-23-02 суд зазначає таке.
Відповідно до п. «а» пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.
Згідно з пп. 141.4.2 п. 141.4 ст. 141 ПК України резидент або постійне представництво нерезидента, що здійснюють на користь нерезидента або уповноваженої ним особи (крім постійного представництва нерезидента на території України) будь-яку виплату з доходу з джерелом його походження з України, отриманого таким нерезидентом від провадження господарської діяльності (у тому числі на рахунки нерезидента, що ведуться в національній валюті), утримують податок з таких доходів, зазначених у підпункті 141.4.1 цього пункту, за ставкою в розмірі 15 відсотків (крім доходів, зазначених у підпунктах 141.4.3-141.4.6 та 141.4.11 цього пункту) їх суми та за їх рахунок, який сплачується до бюджету під час такої виплати, якщо інше не передбачено положеннями міжнародних договорів України з країнами резиденції осіб, на користь яких здійснюються виплати, що набрали чинності.
Згідно з пунктом 103.1 статті 103 ПК України застосування правил міжнародного договору України здійснюється шляхом звільнення від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України, зменшення ставки податку або шляхом повернення різниці між сплаченою сумою податку і сумою, яку нерезиденту необхідно сплатити відповідно до міжнародного договору України.
Відповідно до пункту 103.2 ст. 103 ПК України особа (податковий агент) має право самостійно застосувати звільнення від оподаткування або зменшену ставку податку, передбачену відповідним міжнародним договором України на час виплати доходу нерезиденту, якщо такий нерезидент є бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу і є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України. Застосування міжнародного договору України в частині звільнення від оподаткування або застосування пониженої ставки податку дозволяється тільки за умови надання нерезидентом особі (податковому агенту) документа, який підтверджує статус податкового резидента згідно з вимогами пункту 103.4 цієї статті.
Бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу для цілей застосування пониженої ставки податку згідно з правилами міжнародного договору України до дивідендів, процентів, роялті, винагород тощо нерезидента, отриманих із джерел в Україні, вважається особа, що має право на отримання таких доходів. При цьому бенефіціарним (фактичним) отримувачем (власником) доходу не може бути юридична або фізична особа, навіть якщо така особа має право на отримання доходу, але є агентом, номінальним утримувачем (номінальним власником) або є тільки посередником щодо такого доходу (п. 103.3 ст. 103 ПК України).
Підставою для звільнення (зменшення) від оподаткування доходів із джерелом їх походження з України є подання нерезидентом з урахуванням особливостей, передбачених пунктами 103.5 і 103.6 цієї статті, особі (податковому агенту), яка виплачує йому доходи, довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України (далі - довідка), а також інших документів, якщо це передбачено міжнародним договором України (п. 103.4 ст. 103 ПК України).
Згідно з положеннями пункту 103.5 цієї статті довідка, яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір, видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.
У разі потреби така довідка може бути затребувана у нерезидента особою, яка виплачує йому доходи, або органом державної податкової служби під час розгляду питання про повернення сум надміру сплачених грошових зобов`язань на іншу дату, що передує даті виплати доходів (пункт 103.6 статті 103 ПК).
Особа, яка виплачує доходи нерезидентові у звітному (податковому) році, у разі подання нерезидентом довідки з інформацією за попередній звітний податковий період (рік) може застосувати правила міжнародного договору України, зокрема щодо звільнення (зменшення) від оподаткування, у звітному (податковому) році з отриманням довідки після закінчення звітного (податкового) року (пункт 103.8 статті 103 ПК).
Пунктом 103.10 статті 103 цього Кодексу визначено, що у разі неподання нерезидентом довідки відповідно до пункту 103.4 цієї статті доходи нерезидента із джерелом їх походження з України підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства України з питань оподаткування.
Таким чином, у момент виплати доходу на користь нерезидента достатньою підставою для застосування зниженої ставки податку є наявність довідки (або її нотаріально засвідченої копії), яка підтверджує, що нерезидент є резидентом країни, з якою укладено міжнародний договір України, і така довідка видається компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.
Висновки аналогічного характеру викладено в постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 817/1045/17, від 26.01.2023 у справі № 160/2959/20.
Уряд України і Уряд Республіки Польща 12 січня 1993 року підписали Конвенцію про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження податкових ухилень (далі - Конвенція), яка набула чинності для України 11 березня 1994 року.
Відповідно до статті 1 Конвенції, ця Конвенція буде застосовуватись до осіб, які є резидентами одної або обох Договірних Держав
Статтею 2 Конвенції передбачено, що ця Конвенція застосовується до податків на доходи і на майно, що стягуються від імені Договірної Держави або її політико-адміністративного підрозділу, або місцевої влади, незалежно від способу їх стягнення.
Податками на дохід і на майно вважаються усі податки, що справляються від загальної суми доходу та вартості майна або з елементів доходу, включаючи податки на доходи від відчужування рухомого або нерухомого майна і податки на загальну суму заробітної плати і платні, сплачуваних підприємством.
Податками, на які поширюється ця Конвенція, зокрема, є:
a) в Україні: (i) податок на прибуток (доходи) підприємств; і (ii) прибутковий податок з громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства (далі - "український податок");
b) у Польщі: (i) прибутковий податок з юридичних осіб; (ii) прибутковий податок з фізичних осіб; (iii) сільськогосподарський податок (далі - "польський податок").
Ця Конвенція застосовується також до будь-яких ідентичних або подібних по суті податків, які стягуються одною з Договірних Держав після дати підписання цієї Конвенції, в доповнення до або замість існуючих податків цієї Договірної Держави. Компетентні органи Договірних Держав повідомляють один одного про будь-які істотні зміни, що відбудуться в їх законодавствах щодо оподаткування.
Ця Конвенції застосовується до осіб, які є резидентами однієї або обох Договірних Держав. Критерії щодо визначення резиденції осіб, на яких поширюються положення Конвенції, встановлено ст. 4 «Резиденція».
При застосуванні цієї Конвенції термін "резидент однієї Договірної Держави" означає особу, яка за законодавством цієї Держави підлягає оподаткуванню в ній на підставі місця проживання, постійного місця перебування, місця знаходження керівного органу, місця реєстрації або іншого аналогічного критерію. Цей термін, разом з тим, не включає особу, яка підлягає оподаткуванню в цій Державі, тільки якщо ця особа одержує доходи з джерел в цій Державі або стосовно майна, що в ній знаходиться.
У випадку, коли відповідно до положень пункту 1 цієї статті фізична особа є резидентом обох Договірних Держав, її становище визначається відповідно до таких правил:
a) він вважається резидентом Договірної Держави, де він має постійне житло. Якщо він має постійне житло в обох Договірних Державах, він вважається резидентом тієї Держави, де він має найбільш тісні особисті й економічні (центр життєвих інтересів);
b) у разі, коли Договірна Держава, в якій він має центр життєвих інтересів не може бути визначена, або коли він не має постійного житла в жодній з Договірних Держав, він вважається резидентом тієї Договірної Держави, де він звичайно й проживає;
c) якщо він звичайно проживає в обох Державах або коли він звичайно не проживає в жодній з них він вважається резидентом тієї Держави, громадянином якої він є;
d) якщо він є громадянином обох Договірних Держав або коли він не є громадянином жодної з них, компетентні органи Договірних Держав вирішують це питання за взаємною згодою.
У випадку, коли відповідно до положень пункту 1 особа, що не є фізичною особою, є резидентом обох Договірних Держав, тоді він вважається резидентом Договірної Держави, де розміщений його фактичний керівний орган.
Пункт 1 статті 7 Конвенції передбачено, що прибуток підприємства Договірної Держави оподатковується тільки у цій Державі, якщо тільки підприємство не здійснює комерційної діяльності в другій Договірній Державі через розташоване в ній постійне представництво. Якщо підприємство здійснює комерційну діяльність як вказано вище, прибуток підприємства оподатковується в другій Державі, але тільки в тому розмірі, який може бути віднесений до цього постійного представництва.
Статтею 24 Конвенції встановлено усунення подвійного оподаткування.
Документом, що підтверджує статус податкового резидента Республіки Польща в розумінні Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Польща про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження податкових ухилень (дата підписання: 12.01.1993; дата набуття чинності для України: 11.03.1994), є сертифікат форми CFR-1 (або іншої форми), що видається регіональним податковим органом Польщі за місцем реєстрації податкового резидента. Вказаний документ не підлягає додатковій легалізації в Україні.
Суд зауважує, що норми ПК України імперативно не установлюють, що довідка про підтвердження податкового резидентства має бути надана нерезидентом виключно у паперовій формі.
Як вказано вище, ПК України установлює, що така довідка має бути видана компетентним (уповноваженим) органом відповідної країни, визначеним міжнародним договором України, за формою, затвердженою згідно із законодавством відповідної країни, і повинна бути належним чином легалізована, перекладена відповідно до законодавства України.
Суд установив, що податковим законодавством Республіки Польща затверджено електронну форму сертифікатів (довідок) податкового резидентства з накладенням електронного підпису уповноваженої особи податкового органу, що не спростовується відповідачем.
Організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів визначає Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 № 851-IV (далі - Закон № 851-IV), відповідно до статті 7 якого оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".
Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму (стаття 8 Закону № 851-IV).
Правові та організаційні засади електронної ідентифікації та надання електронних довірчих послуг, права та обов`язки суб`єктів відносин у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг, порядок здійснення державного контролю за дотриманням вимог законодавства у сферах електронної ідентифікації та електронних довірчих послуг установлено Законом України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» від 05 жовтня 2017 року № 2155-VIII (далі - Закон № 2155-VIII).
Статтею 38 Закону №2155-VIII визначено, що електронні довірчі послуги, що надаються відповідно до вимог нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері електронних довірчих послуг в іноземних державах, визнаються в Україні електронними довірчими послугами того самого виду, за умови що кваліфікований надавач електронних довірчих послуг іноземної держави відповідає вимогам цього Закону, що підтверджується центральним засвідчувальним органом (або засвідчувальним центром - у разі надання електронних довірчих послуг у банківській системі України та на ринках небанківських фінансових послуг, державне регулювання та нагляд за діяльністю на яких здійснює Національний банк України, а також при наданні платіжних послуг).
Електронні довірчі послуги не можуть визнаватися недійсними лише через те, що вони надані відповідно до вимог нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері електронних довірчих послуг в іноземних державах.
Порядок визнання іноземних сертифікатів відкритих ключів, електронних підписів. а також використання інформаційно-комунікаційної системи центрального засвідчувального органу для забезпечення визнання в Україні електронних довірчих послуг, іноземних сертифікатів відкритих ключів, що використовуються під час надання юридично значущих електронних послуг у процесі взаємодії між суб`єктами різних держав, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом пункту 61 розділу VII Закону № 2155-VIII встановлено, що тимчасово, до взаємного визнання між Україною та Європейським Союзом електронних довірчих послуг, як виняток з положень частини першої статті 38 цього Закону, визнати в Україні:
1) результати надання кваліфікованих електронних довірчих послуг, що надаються кваліфікованими надавачами електронних довірчих послуг, відомості про яких та про кваліфіковані електронні довірчі послуги, які вони надають, внесені до Довірчого списку держави - члена Європейського Союзу або держави - члена Європейської асоціації вільної торгівлі (далі - європейські кваліфіковані надавачі);
2) статус європейських кваліфікованих надавачів, що прирівнюється до статусу кваліфікованих надавачів електронних довірчих послуг згідно із цим Законом;
3) статус засобів кваліфікованого електронного підпису чи печатки, що використовуються європейськими кваліфікованими надавачами при наданні електронних довірчих послуг та внесені до списку сертифікованих засобів для створення кваліфікованого електронного підпису, який веде Європейська комісія, відповідно до статті 31 Регламенту Європейського Парламенту і Ради (ЄС) № 910/2014 від 23 липня 2014 року про електронну ідентифікацію та довірчі послуги л електронних транзакцій на внутрішньому ринку та про скасування Директиви 1999/93/ЄС, що прирівнюється до статусу засобів кваліфікованого електронного підпису чи печатки відповідно до цього Закону;
4) перелік довірчих списків держав - членів Європейського Союзу, інформацію про які публікує Європейська Комісія відповідно до частини четвертої статті 22 Регламенту Європейського Парламенту і Ради (ЄС) № 910/2014 від 23 липня 2014 року про електронну ідентифікацію та довірчі послуги для електронних транзакцій на внутрішньому ринку та про скасування Директиви 1999/93/ЄС..
Порядок визнання іноземних сертифікатів відкритих ключів, електронних підписів, а також використання інформаційно-комунікаційної системи центрального засвідчувального органу для забезпечення визнання в Україні електронних довірчих послуг, іноземних сертифікатів відкритих ключів, що використовуються під час надання юридично значущих електронних послуг у процесі взаємодії між суб`єктами різних держав, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2023 № 1198 (далі Порядок № 1198).
Пунктом 5 Порядку № 1198 передбачено, що кваліфіковані електронні підписи (печатки) Європейського Союзу визнаються в Україні відповідно до пункту 61 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".
Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що сертифікат податкового резидентства, виданий згідно з вимогами законодавства Республіки Польща у вигляді електронного документа з накладенням електронного підпису уповноваженої особи податкового органу, відповідає вимогам, які пред`являються до такого роду документів статтею 103 ПК України.
Позиція контролюючого органу, яка полягає у тому, що отримання платником довідки у формі електронного документа не передбачено законодавством України, а для українських податкових органів потрібна саме паперова форма (з нотаріально завіреним перекладом), не є належним чином обґрунтованою та ґрунтується на вільному тлумаченні вимог податкового законодавства.
З огляду на зазначене, довідки податкового резидентства, видані відповідно до локального законодавства Республіки Польща, відповідають вимогам, які пред`являються до такого роду документів згідно з статтею 103 ПК України.
З огляду на викладене податкове повідомлення-рішення від 30.10.2025 № 50325/13-01-23-02 є протиправним та підлягає скасуванню.
Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані не були, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду. При цьому реальність господарських операцій доведена позивачем належними та допустимими доказами, а правомірність виставленого податкового повідомлення-рішення відповідач не довів.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
в и р і ш и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ БЕРІ" (вул. Дрогобицька, 63/1, м. Стебник, Дрогобицький район, Львівська область, 82172, ЄДРПОУ 10462050) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003, код ЄДРПОУ 43968090) про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 30.10.2025 № 50303/13-01-07-05.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 30.10.2025 № 50325/13-01-07-05.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 15.08.2025 № 37652/13-01-07-05.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 15.08.2025 № 37794/13-01-23-02.
Стягнути з Головного управління ДПС у Львівській області за рахунок бюджетних асигнувань в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕСТ БЕРІ" 30280,00 грн судових витрат.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 16.06.2026.

Суддя Кедик М.В.