Справа № 420/15720/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою 297 комендатури охорони та обслуговування до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,
встановив:

297 комендатура охорони та обслуговування (далі - позивач) звернулась з позовною заявою до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якій просить: 
- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Костюкова Сергія Сергійовича від 25.03.2026 р. про відкриття виконавчого провадження № 80589067;
- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Костюкова Сергія Сергійовича від 25.03.2026 р. про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 80589067 у розмірі 34588,00 грн.;
- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Костюкова Сергія Сергійовича від 25.03.2026 р. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 80589067 у розмірі 369,00 грн. 
У разі якщо суд не задовольнить вимоги, вище наведені вимоги просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Костюкова Сергія Сергійовича від 25.03.2026 р. про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 80589067 у розмірі 34588 грн. у зв`язку з неправильним визначенням характеру рішення суду (рішення є майновим, а не немайновим) та визначити розмір виконавчого збору у розмірі 10% від суми нарахованої виплати, тобто 20280,35 грн. 
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/29922/24 від 28.01.2025 р., що набрало законної сили 19.12.2025 р., суд зобов`язав НОМЕР_1 комендатуру охорони та обслуговування провести ОСОБА_1 нарахування та виплату двох складових суми заборгованості із грошового забезпечення. Загальна сума нарахованих виплат, що підлягала виплаті стягувачу на підставі рішення суду, склала 286428,76 грн. На виконання рішення суду 297 комендатура охорони та обслуговування добровільно здійснила виплату нарахованого грошового забезпечення 26.03.2026 р. Попри вказане, відповідачем 25.03.2026 р. відкрито виконавче провадження № 80589067, в межах якого винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 34588 грн. Позивач наголошує, що відповідна постанова, а також п.3 постанови про відкриття виконавчого провадження є протиправними, оскільки рішення суду виконано добровільно в повному обсязі до отримання постанов 25.05.2026 р. Зазначає, що після набрання рішенням суду законної сили, 297 комендатура охорони та обслуговування здійснювала послідовні дії, спрямовані на його виконання, в свою чергу відповідач жодних заходів примусового виконання не вчиняв. Відтак, стягнення виконавчого збору в цій ситуації суперечить принципу пропорційності, закріпленому в ст.2 КАС України. Також зазначає, що виконання судового рішення у справі № 420/29922/24 здійснюється в рамках механізму, встановленого Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", що автоматично виключає можливість стягнення виконавчого збору в силу прямої вказівки п.3 ч.5 ст.27 Закону № 1404. Ця норма є імперативною і не допускає розширювального тлумачення. Окремо позивач наголошує на помилковому визначенні розміру виконавчого збору: рішення суду має майновий характер, а тому виконавчий збір він має становити 10% від суми нарахованої виплати, а не фіксований чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Ухвалою від 01.06.2026 р. позовну заяву позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення її недоліків.
На виконання ухвали позивачем подано уточнену позовну заяву, згідно якої просить:
"- визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Костюкова С.С. від 25.03.2026 р. про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 80589067 про стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України виконавчого збору у розмірі 34588,00 грн. та пункт 3 Постанови про відкриття виконавчого провадження № 80589067".
Ухвалою від 15.06.2026 р. відкрито провадження в адміністративній справі, залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання на 01.07.2026 р. на 10:00 год.
29.06.2026 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що керуючись 3,4, 24-27 Закону України "Про виконавче провадження" 25.03.2026 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП № 80589067, оригінал якої надіслано боржнику до виконання та сторонам виконавчого провадження до відому. Зазначає, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку з імовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. З вказаного слідує, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання рішення розпочинається з моменту прийняття державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, тому одночасно з відкриттям виконавчого провадження повинен вирішити питання про стягнення виконавчого збору. При цьому стягнення з боржника виконавчого збору в постанові про відкриття виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця. Також зазначає, що бази АСВП станом на момент подання позовної заяви жодних заяв від стягувача та боржника, щодо повного та фактичного виконання вимог виконавчого документу не надходило, у зв`язку з чим у державного виконавця відсутні підстави для завершення виконавчого провадження. 
01.07.2026 р. від представника позивача надійшла заява, в якій просив здійснювати розгляд справи в письмовому провадженні без участі сторін. 
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся завчасно належним чином. 
Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Частиною 9 ст.205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Згідно ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанції.
За таких обставин суд розглядає справу в порядку письмового провадження.
Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.
Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 р. у справі № 420/29922/24, яке набрало законної сили 19.12.2025 р., визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_1 комендатури охорони та обслуговування щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. та щомісячної фіксованої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 р. по 18.07.2022 р., відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078; зобов`язано НОМЕР_1 комендатуру охорони та обслуговування провести ОСОБА_1 нарахування та виплату за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. індексації грошового забезпечення в повному розмірі із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078; зобов`язано НОМЕР_1 комендатуру охорони та обслуговування провести ОСОБА_1 нарахування та виплату за період з 01.03.2018 р. по 18.07.2022 р. індексації грошового забезпечення відповідно до положень абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 у фіксованому розмірі 3857 грн. в місяць. 
18.02.2026 р. Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи № 420/29922/24.
25.03.2026 р. старшим державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Костюковим С.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 80589067 для виконання виконавчого листа № 420/29922/24. 
За п.3 цієї постанови визначено стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 34588 грн.
25.03.2026 р. старшим державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Костюковим С.С. винесено постанову про стягнення виконавчого збору з 297 комендатури охорони та обслуговування у розмірі 34588 грн.
Згідно відомості розподілу виплат до 297 комендатури охорони та обслуговування, сформованої АТ "Приватбанк" від 26.03.2026 р. № 260326РВ00004520095, 26.03.2026 р. ОСОБА_1 виплачено 282132,33 грн., призначення платежу "заробітна плата - виконання рішення №420/29922/25".
Вважаючи постанову про стягнення виконавчого збору та п.3 постанови про відкриття провадження протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 р. № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).
Відповідно до ст.1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.1 ст.5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Згідно ч.1 ст.13 Закону № 1404-VIII під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
За правилами ч.1 ст.26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до приписів ч.ч.1, 2, 3, 4 ст.27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). 
Відповідно до Закону № 1404-VIII Міністерством юстиції України 02.04.2012 р. прийнято наказ № 512/5, яким затверджено Інструкцію з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція № 512/5).
Пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції № 512/5 визначено, що стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному ст.27 Закону № 1404-VIII.
Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.
Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.
Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.
Як вбачається з матеріалів справи, 25.03.2026 р. відповідачем при відкритті виконавчого провадження № 80589067 з виконання виконавчого листа № 420/29924/24 у п.3 вказано про стягнення з позивача виконавчого збору 34588 грн., а також винесено відповідну постанову про стягнення з позивача виконавчого збору. 
Позивач вважає постанову про стягнення виконавчого збору та п.3 постанови про відкриття провадження протиправними, оскільки добровільно в повному обсязі виконав рішення суду Одеського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 р. у справі № 420/29922/24 26.03.2026 р. до моменту фактичного отримання оскаржуваних постанов, а виконавцем не вжито жодних заходів, спрямованих на виконання даного судового рішення.
Суд відхиляє наведені доводи та зазначає, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку проводить державний виконавець у межах виконавчого провадження, незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно. 
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31.05.2021 у справі № 160/7321/19, від 02.06.2021 р. у справі № 160/4481/20 та від 22.10.2021 р. у справі № 520/17933/2020.
За приписами ч.5 ст.27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню (крім спеціальної виписки з Реєстру аграрних нот); 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.
Суд зазначає, що приписами ст.27 Закону № 1404-VIII законодавець визначив чіткий та вичерпний перелік правових підстав, за наявності яких виконавчий збір не стягується. Наведена норма є абсолютно визначеною та не допускає розширювального чи аналогічного тлумачення. 
Правове значення у межах досліджуваних правовідносин має безпосередній юридичний факт відкриття виконавчого провадження, який відбувся 25.03.2026 р., що в силу Закону № 1404-VIII автоматично актуалізує обов`язок державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору. Подальше добровільне виконання боржником судового рішення та сплата грошових коштів стягувачу, вчинені наступного дня, не нівелюють правомірність дій виконавця на момент їх вчинення та не можуть слугувати правовою підставою для скасування вже винесених рішень чи звільнення боржника від обов`язку сплати виконавчого збору.
Аргументуючи протиправність оскаржуваної постанови, позивач також наголошує, що відповідачем неправильно визначено розмір виконавчого збору, оскільки спірні відносини, які розглядались у справі №420/29922/24, мають всі ознаки майнового спору.
Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 р. у справі № 420/29922/24 зобов`язано НОМЕР_1 комендатуру охорони та обслуговування провести ОСОБА_1 нарахування та виплату за період з 01.01.2016 р. по 28.02.2018 р. індексації грошового забезпечення в повному розмірі із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) - січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078; зобов`язано НОМЕР_1 комендатуру охорони та обслуговування провести ОСОБА_1 нарахування та виплату за період з 01.03.2018 р. по 18.07.2022 р. індексації грошового забезпечення відповідно до положень абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. № 1078 у фіксованому розмірі 3857 грн в місяць.
При цьому, ані мотивувальна частина, ані резолютивна частина рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 р. у справі № 420/29922/24, не містять чітких сум грошового забезпечення, які належать до виплати за спірний в цій справі період.
Отже, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 р. у справі № 420/29922/24 має усі ознаки рішення немайнового характеру.
Той факт, що під час виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28.01.2025 р. у справі № 420/29922/24, 297 комендатура охорони та обслуговування визначена сума боргу, не свідчить на користь висновків про те, що вказане рішення є рішенням майнового характеру. Більш того, на момент відкриття виконавчого провадження сума, що підлягала стягненню, не була визначена у виконавчому документі, що виключало для державного виконавця можливості прийняти постанову про визначення виконавчого збору у розмірі 10 % суми стягнення.
Враховуючи викладене, суд вважає, що у постанові державного виконавця від 25.03.2026 р. у виконавчому провадженні № 80589067 правомірно визначено розмір виконавчого збору, який підлягає стягненню.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.01.2026 р. у справі № 420/38532/25, від 21.10.2025 р. у справі № 420/27414/25, від 20.11.2025 р. у справі № 420/18625/25.
Також, обґрунтовуючи позовну заяву, позивач вказує про те, що виконання судового рішення у справі № 420/29922/24 здійснюється в рамках механізму, встановленого Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", що автоматично виключає можливість стягнення виконавчого збору в силу прямої вказівки п.3 ч.5 ст.27 Закону № 1404.
За змістом ст.1, 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 р. №4901-VI (далі - Закон № 4901-VI), таким встановлені гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" та особливості їх виконання.
Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).
Згідно ч.1 ст.3 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Частина 1 статті 7 Закону № 4901-VI визначає, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених згаданим Законом.
Як уже встановив суд, у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа № 420/29922/24, боржником у справі є державний орган - 297 комендатура охорони та обслуговування. Проте, виконавчий лист, на підставі якого відкрито вказане виконавче провадження, містить вимогу про зобов`язання вчинити певні дії, а не стягнення коштів чи майна, що виключає можливість застосування в процесі виконання рішення норм Закону №4901-VI.
За таких обставин, суд висновує про неможливість застосування до спірних правовідносин положень п.3 ч.5 ст.27 Закону № 1404-VІІІ, оскільки виконання виконавчого листа не відбувається у порядку, встановленому Законом № 4901-VI .
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.05.2018 р. у справі № 286/125/17, від 31.01.2019 р. у справа № 161/502/17, від 14.05.2020 р. у справі № 286/142/17 та від 17.03.2021 р. у справі № 360/3428/20.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що постанова головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Костюкова С.С. від 25.03.2026 р. про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 80589067 про стягнення з 297 комендатури охорони та обслуговування на користь Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України виконавчого збору у розмірі 34588,00 грн. та пункт 3 постанови про відкриття виконавчого провадження № 80589067 винесені правомірно, а підстави для їх скасування відсутні. 
Приписами ч.1 ст.77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України).
Положеннями ч.1 ст.90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача. 
Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 287 КАС України, суд -

вирішив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви 297 комендатури охорони та обслуговування ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (65001, м.Одеса, вул.Пастера, буд.58, код ЄДРПОУ 41404999), третя особа: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_3 ) про визнання протиправною та скасування постанови.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко