Єдиний унікальний номер № 333/10113/24
Провадження № 2/333/123/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Ходька В.М., за участі секретаря судового засідання Каут Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, про відшкодування завданих збитків, за відсутності учасників справи, -

В С Т А Н О В И В:

25.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з Запорізької міської ради, Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району та Комунального підприємства "Наше місто" Запорізької міської ради матеріальні збитки у розмірі 99 259,15 грн., моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн., витрати на оплату судового збору у розмірі 1 500,00 грн. та витрати на проведення експертизи у розмірі 5 000,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу була завдана шкода внаслідок падіння дерева 20.06.2024 у проміжок часу з 17 години 00 хвилин до 18 години 15 хвилини, на належний йому автомобіль BMW, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , за адресою: вул. Європейська, буд. 12, в м. Запоріжжя, між другим та третім під`їздом. Позивач стверджує, що земельна ділянка вказаної прибудинкової території перебуває в комунальній власності, її власником є територіальна громада в особі Запорізької міської ради, а тому вона є відповідачем у справі.
20.05.2025 позивач ОСОБА_1 надав уточнений позов, зі змісту якого вбачається, що він просить замінити співвідповідача Комунальне підприємство "Наше місто" Запорізької міської ради на співвідповідачів Комунальне підприємство "Запоріжремсервіс" та товариство з обмеженою відповідальністю "Управлінська Компанія "Віра" та просить стягнути з Запорізької міської ради, Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, комунального підприємства "Запоріжремсервіс" та товариства з обмеженою відповідальністю "Управлінська Компанія "Віра" матеріальні збитки у розмірі 99 259,15 грн., моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн., витрати на проведення експертизи у розмірі 5 000,00 грн., витрати на оплату судового збору у розмірі 1 500,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу. Необхідність залучення співвідповідачів обґрунтовується тим, що співвідповідач Комунальне підприємство "Наше місто" Запорізької міської ради перебуває в стадії ліквідації, а правонаступниками є співвідповідачі Комунальне підприємство "Запоріжремсервіс" та товариство з обмеженою відповідальністю "Управлінська Компанія "Віра" (т.2 а.с.76-86). 
23.09.2025 позивач ОСОБА_1 надав клопотання про відмову в частині позовних вимог до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, Комунального підприємства "Запоріжремсервіс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Управлінська Компанія "Віра" (т.2 а.с.222).
19.12.2024 представник Запорізької міської ради – Шурига Дарина Олексіївна надала відзив в якому виклала свої заперечення проти позову посилаючись на недоведеність вини відповідача в заподіянні шкоди. Вважає, що особою відповідальною за збереження та утримання в належному стані дерев і зелених насаджень на спірній земельній ділянці є Товариство з обмеженою відповідальністю "Керуюча компанія "Мрія". Позивачем не доведено, що дерево було в аварійному стані і відповідач допустив бездіяльність щодо догляду за ним. Зазначила, що причиною завдання шкоди позивачу була обставина непереборної сили, а тому просила відмовити в задоволенні позову.
12.05.2025 представник відповідача Запорізької міської ради – Кисельова Олена Олександрівна надала письмові пояснення по справі, в яких доповнила та уточнила свої заперечення проти позову. Повідомила, що співвласники багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , уклали договір про надання послуги з управління будинком № УК-2023/ДЗ-04 від 01.06.2023 з ТОВ "Управлінська компанія "Віра" Дільниця № 3". Зокрема управитель надає послугу з прибирання прибудинкової території закріпленої за будинком і зазначеної на схемі, яка була узгоджена між генеральним директором ТОВ "Керуюча компанія "Мрія" та ТОВ "Управлінська компанія "Віра" Дільниця № 3", при складенні і підписанні 01.07.2023 акту приймання-передачі технічної документації на вказаний житловий будинок. Зі схеми та поданого позову, вбачається що дерево, яке впало на автомобіль позивача росло на вказаній прибудинковій території. Вважає, що співвласники багатоквартирного будинку та управитель мають право користуватися/управляти прибудинковою територією, навіть за відсутності оформлених у встановленому законом порядку права власності/постійного користування на неї, тому вони мають нести відповідальність за неналежне утримання цієї прибудинкової території (т.2 а.с.1-55).
Ухвалою суду від 02.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи в підготовче засідання, що було призначене на 09.01.2025. 
Ухвалою суду від 12.06.2025 було замінено первісного співвідповідача комунальне підприємство "Наше місто" Запорізької міської ради на належних співвідповідачів Комунальне підприємство "Запоріжремсервіс" та товариство з обмеженою відповідальністю "Управлінська Компанія "Віра" (т.2 а.с.99).
Ухвалою суду від 23.10.2025 було прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від частини позовних вимог та закрито провадження в частині позовних вимог до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, Комунального підприємства "Запоріжремсервіс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Управлінська Компанія "Віра" (т.2 а.с.237).
Ухвалою суду від 18.07.2025 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (т.2 а.с.178). Розгляд справи неодноразово відкладався, а в судовому засіданні оголошувалися перерви, у зв`язку з неявкою учасників справи чи за їх клопотанням, неможливість розгляду справи за наявними матеріалами і з інших причин.
У судовому засіданні 21.11.2025, під час виступу з промовами в судових дебатах, позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві, представник відповідача Запорізької міської ради – Кисельова Олена Олександрівна просила відмовити в його задоволенні з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях. Після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 01.12.2025. 
02.12.2025 судом постановлено протокольну ухвалу про поновлення судового розгляду для додаткового дослідження доказів і доводів сторін щодо належності відповідачу земельної ділянки за місцем спричинення шкоди та вжиття заходів визначених ч. 5 ст. 12 ЦПК України шляхом проведення судового засідання (т.3 а.с.27).
21.01.2026 представник відповідача Запорізької міської ради – Кисельова Олена Олександрівна надала додаткові письмові пояснення по справі, в яких виклала заперечення на позовні вимоги та просила залишити їх без задоволення (т.3 а.с.33-44).
У судовому засіданні 22.01.2026, суд роз`яснив учасникам судового процесу їхній обов`язок доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім обставин, які визнаються учасниками справи в заявах по суті, або визнаних судом загальновідомими чи встановлені рішенням суду в іншій справі, наслідки вчинення або не вчинення таких процесуальних дій, а також можливість сприяння судом учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав, зокрема щодо збору і подання необхідних доказів по справі, у випадках передбачених ЦПК України. При цьому суд звернув увагу учасників судового процесу, що позивач посилається на належність відповідачу спірної земельної ділянки, як на підставу своїх вимог, не навівши докази на підтвердження цієї обставини, а відповідач не підтверджує і не спростовує вказану обставину.
Позивач та його представник вважають, якщо відповідач не погоджується з доводами позову про належність Запорізькій міській раді земельної ділянки за адресою: вул. Європейська, буд. 12, в м. Запоріжжя, то в такому разі саме на відповідача покладений обов`язок спростовувати ці доводи. Зазначили, що відповідно до норм Земельного кодексу, вказана земельна ділянка, яка знаходиться в межах міста, перебуває в комунальній власності, її власником є територіальна громада в особі Запорізької міської ради, ці обставини є загальновідомими і доведенню не підлягають. Оскільки відповідач не довів оформлення вказаної земельної ділянки у власність чи користування співвласників багатоквартирного будинку, розташованого на ній, то така земельна ділянка залишається у власності територіальної громади і відповідач несе відповідальність за шкоду спричинену падінням дерева на цій земельній ділянці.
Представник відповідача Запорізької міської ради – Кисельова Олена Олександрівна, зазначила що вона не має інформації про перебування спірної земельної ділянки в комунальній власності, вважає що саме позивач повинен довести вказану обставину належними доказами.
Учасники справи в останнє судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи, на підставі доказів, які є в матеріалах справи, що відповідає положенню ч.3 ст. 211, ч.2 ст.247 ЦПК України.
Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Листом т.в.о. начальника відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області Василя Заярського № 8839/45/01/04-2024 від 21.06.2024, ОСОБА_1 повідомлено про надходження 14.06.2024 до відділу поліції звернення про те, що 20.06.2024 за адресою: вул. Європейська, буд. 12, м. Запоріжжя, внаслідок падіння дерева було пошкоджено автомобіль "BMW", державний номерний знак НОМЕР_1 . Вказане повідомлення було зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційної системи "Інформаційного порталу Національної поліції України" за № ЄО 13345 від 20.06.2024. За наслідками проведеної перевірки ознак кримінального чи адміністративного порушення чинного законодавства не виявлено, але вбачаються ознаки цивільно-правових відносин які вирішуються у приватному порядку в районному суді. Позивач отримав копії відповідних матеріалів перевірки його звернення (т.1 а.с.22-36).
Транспортний засіб BMW, державний реєстрацій номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (т.1 а.с.35).
Позивачем рекомендованим поштовим відправленням № 6900515051832 направлено запрошення відповідачу для участі 04.07.2024 в огляді незалежним експертом пошкодженого транспортного засобу, яке було вручено адресату 28.06.2024 (т.1 а.с.14-17).
Згідно висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 4223 щодо визначення матеріального збитку з додатками, складеного судовим експертом Филь Олегом Павловичем від 30.07.2024, матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ BMW 320і реєстр. № НОМЕР_1 внаслідок падіння дерева 20.06.2024 на дату оцінки дорівнює вартості відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу на запасні частини, що підлягають заміні та складає 99 259,15 грн., до висновку долучено фототаблицю, протокол технічного огляду КТЗ та калькуляція вартості відновлювального ремонту КТЗ. Вартість послуги зі складення вказаного висновку становить 5 000,00 грн., про що зазначено в рахунку-фактурі № 45 від 24.06.2024 та сплачено позивачем згідно квитанції від 04.07.2024 (т.1 а.с.18, 43-76).
Відповідно до рахунку-фактури № 439 від 02.08.2024, який містить перелік та вартість виконаних робіт, вартість виконаних робіт з ремонту автомобіля BMW 320і, державний номерний знак НОМЕР_1 , склав 106 020,00 грн.. Згідно банківської квитанції від 05.08.2024 ОСОБА_1 сплатив на рахунок ФОП ОСОБА_2 вказану суму коштів (т.1 а.с.77).
Відповідно до відповіді т.в.о. начальника Запорізького обласного центру з гідрометеорології Тетяни Сорокіної № 999 002-837/999-04 від 02.09.2024, за даними спостережень відділу гідрометеорологічних спостережень Запорізького ЦГМ 20 червня 2024 року максимальна швидкість вітру досягала 15 м/с, що класифікується як небезпечне метеорологічне явище І рівня небезпечності (том 1 а.с.20).
Згідно листа заступника директора Департаменту з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради Олени Лазарчук № 1593/01-37/01 від 06.09.2024, Департамент не володіє інформацією про балансоутримувача дерева, яке росте між другим та третім під`їздом будинку АДРЕСА_1 (т.1 а.с.79-80).
Також позивач надав копії відповідних документів, що підтверджують надання йому професійної правничої допомоги (т.1 а.с.37-42).
Відповідач на підтвердження своїх заперечень проти позову надав копії рішень Запорізької міської ради "Про затвердження Програми розвитку інфраструктури та комплексного благоустрою міста Запоріжжя на 2023-2025 роки", "Про правила благоустрою території міста Запоріжжя" "Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя" (т.1 а.с.143-169).
В листі департаменту з управління житлово-комунальним господарством від 03.04.2025 та доданих до нього документах наведена інформація про те, що станом на 20.06.2024 і на час надання відповіді, послугу з управління багатоквартирним житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 , надає ТОВ "Управлінська компанія "Віра" (т.1 а.с.228-230).
Згідно листа ТОВ "Управлінська компанія "Віра" Дільниця № 3" від 28.04.2025 № 2025-Д02/02-06, багатоквартирний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться в управлінні товариства з 01.07.2023 по час надання відповіді, на підставі договору про надання послуги з управління будинком № УК-2023/ДЗ-04 від 01.06.2023 укладеного із співвласниками цього будинку у відповідності до положень Закону України "Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку" № 417-VIII від 14.05.2015 (т.2 а.с.43).
До листа доданий вказаний договір, в якому зазначено про порядок надання послуги з управління будинком та її складові, зокрема управитель надає послугу з прибирання прибудинкової території закріпленої за будинком, акт приймання-передачі технічної документації на вказаний житловий будинок складений і підписаний 01.07.2023 генеральним директором ТОВ "Керуюча компанія "Мрія" та директором ТОВ "Управлінська компанія "Віра" Дільниця № 3", а також схема прибудинкової території закріпленої за будинком за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 з.б.а.с.36, а.с.45-51).
Надаючи правову оцінку вказаним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема у разі завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
За змістом статей 1166-1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою статті1167 ЦК України.
Згідно із статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Крім того, статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Положеннями статей 316-317, 319, 322 ЦК України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Право власності на земельну ділянку поширюється на поверхневий (ґрунтовий) шар у межах цієї ділянки, на водні об`єкти, ліси, багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що є над і під поверхнею ділянки, висотою та глибиною, які необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.
В статтях 395, 397-398 ЦК України вказано, що речовими правами на чуже майно є право володіння та інші речові права встановлені Законом. Володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.
Отже, законодавство України, чинне як на момент виникнення спірних правовідносин, так і на час розгляду справи, передбачає обов`язок власника земельної ділянки, або особи яка має законне право володіння вказаним майном, відшкодувати шкоду, заподіяну майну потерпілої особи внаслідок падіння дерева, що росте в межах такої земельної ділянки.
Доводи позивача та його представника про те, що належність Запорізькій міській раді земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , є загальновідомою обставиною і доведенню не підлягає, є неспроможними в силу наступного.
Статтею 42 Земельного кодексу України визначено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.
Статтею 1 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14 травня 2015 року № 417-VIII передбачено, що прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку; спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.
Згідно статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.
Відповідно до змісту статей 83, 125-126 Земельного кодексу України у комунальній власності перебувають, зокрема: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
За статтею 28 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності на земельні ділянки державної чи комунальної власності проводиться з обов`язковим урахуванням пунктів 3 та 4 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності".
В пунктах 3 – 9 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 6 вересня 2012 року № 5245-VI зазначено, що з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, які залишаються у державній власності, зокрема: а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони; б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;
Державна реєстрація права держави чи територіальної громади на земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється на підставі заяви органів, які згідно із статтею 122 Земельного кодексу України передають земельні ділянки у власність або у користування, до якої додається витяг з Державного земельного кадастру про відповідну земельну ділянку (пункт 5).
У разі якщо відомості про земельні ділянки, зазначені у пунктах 3 і 4 цього розділу, не внесені до Державного реєстру земель, надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, що є підставою для державної реєстрації таких земельних ділянок, та її затвердження здійснюються відповідною сільською, селищною, міською радою (пункт 6).
З дня набрання чинності цим Законом землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими (пункт 7).
У разі якщо межі сіл, селищ, міст не встановлені відповідно до вимог статей 174, 175 та 176 Земельного кодексу України, визначення меж земель державної та комунальної власності здійснюється з урахуванням меж населених пунктів, зазначених у Державному земельному кадастрі (пункт 8).
Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки державної та комунальної власності, зазначених у пунктах 3 і 4 цього розділу, здійснюється в порядку, встановленому законом (пункт 9).
Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, суд не вбачає підстав для визнання загальновідомою обставиною факт перебування в комунальній власності Запорізької міської ради усієї землі в межах міста Запоріжжя, оскільки такий факт не є реальною подією чи явищем, а фактично є узагальненням зі сторони позивача, яке базується на його суб`єктивній оцінці вказаного. Крім того, законом визначено, що землею відповідних територіальних громад населених пунктів вважаються лише ті земельні ділянки, які не належать до земельних ділянок приватної та державної власності.
Отже, належність відповідачу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , підлягає доведенню на загальних підставах. Зокрема, згідно закону така обставина, має бути підтверджена відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та/або з Державного земельного кадастру про відповідну земельну ділянку. Позивач в порушення вищевказаних норм права не надав допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини, як і не навів аргументів неможливості надання таких доказів чи їх відсутності, не повідомив чи звертався він за отриманням таких відомостей до відповідних органів, не заявляв до суду клопотання про допомогу у збиранні доказів. Позовна заява взагалі не містить посилання на докази, що підтверджує вказану обставину.
Суд наголошує, що за змістом ч.1 ст.174 ЦПК України учасники справи можуть викласти письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження, виключно у заявах по суті справи, в строки встановлені судом або визначені цим Кодексом.
Таким чином, позивачем не наведено переконливих доказів належності спірної земельної ділянки відповідачу, в зв`язку з чим суд висновує про недоведеність того, що Запорізька міська рада є особою відповідальною за спричинення ОСОБА_1 матеріальних збитків і моральної шкоди, з огляду на що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.
Крім того, суд вважає помилковими доводи позивача та його представника про те, що саме відповідач зобов`язаний спростувати належність Запорізькій міській раді земельної ділянки за адресою: вул. Європейська, буд. 12, в м. Запоріжжя, оскільки цивільне судочинство здійснюється, зокрема на засадах змагальності сторін і диспозитивності, які передбачають рівність сторін, в тому числі щодо подання доказів на підтвердження своїх вимог чи заперечень.
При оцінці аргументів та доводів сторін суд керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29, рішення у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, no. 4241/03). В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що інші доводи сторін, за вищевказаних обставин не мають суттєвого значення для вирішення спору та не потребують детальної відповіді на кожен з них.
В зв`язку з відмовою в позові, судові витрати покладаються на позивача.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд - 

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, про відшкодування завданих збитків – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач – ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач – Запорізька міська рада, місцезнаходження: пр. Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, ЄДРПОУ 04053915.
Повний текст рішення складено 30 квітня 2026 року.

Суддя          В.М. Ходько