ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5217/26 Справа № 932/11547/25 	  	Головуючий у першій інстанції:  Леміщенко О. О. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого – Красвітної Т.П., 
суддів:     Агєєва О.В., Никифоряка Л.П.,
за участю секретаря   Марченко С.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Шевченківського районного суду м.Дніпра у складі судді Леміщенко О.О. від 19 січня 2026 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, – 

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року АТ «Сенс Банк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 04.05.2018 року відповідач уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №630912199, відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Умовами Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 26.03.2025 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 212073,64 грн, з яких 149253,35 грн – прострочене тіло кредиту, 62820,29 грн – відсотки за користування кредитом. 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача вказану заборгованість у загальному розмірі 149253,35 грн. 
Рішенням Шевченківського районного суду м.Дніпра від 19 січня 2026 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. Стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. 
В апеляційній скарзі АТ «Сенс Банк», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог. 
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення із частковим закриттям провадження у справі та ухваленням нового судового рішення, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що відповідно до підписаних відповідачем анкети-заяви про акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» від 04.05.2018 року, оферти на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 04.05.2018 року, а також акцепту позивача, між сторонами укладено кредитний договір №630912199 від 04.05.2018 року, за умовами якого відповідачу було відкрито банківський рахунок зі встановленим кредитним лімітом 200000,00 грн та фіксованою процентною ставкою за користування кредитною лінією у розмірі 26,0% річних (а.с. 6). 
Відповідно до витягу з державного реєстру банків від 02.12.2022 року, 01.12.2022 року відбулося змінення найменування АТ «Альфа-Барк» на АТ «Сенс Банк».
Також на підтвердження позовних вимог було надано виписку з рахунку клієнта №396746-2025/0327 за розрахунковий період з 04.05.2018 року по 26.03.2025 року по номеру особового рахунку № НОМЕР_1 . 
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором №630912199 від 04.05.2018 року, станом на 26.03.2025 року позивачем нарахована заборгованість у загальному розмірі 212073,64 грн, з яких 149253,35 грн – прострочене тіло кредиту, 62820,29 грн – відсотки за користування кредитом.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. 
Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Також установлено, що рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 жовтня 2023 року у цивільній справі №932/4726/23 було відмовлено у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором в розмірі 106649,14 грн за період 04.05.2018 року по 04. 01.2023 року, яка складається із 65788,63 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 606,72 грн. – заборгованість за відсотками, 38617,09 грн. – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1636,70 грн. – заборгованість з неустойки (комісія, штраф) (а.с. 111-112). 
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, вказане вище рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 02.11.2023.
Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року №4273-IX, який набрав чинності 25 квітня 2025 року, змінено найменування Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська на Шевченківський районний суд міста Дніпра.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Тлумачення пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав. 
Вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони і треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.
Відповідно до частини другої статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. 
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.
Для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. 
У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову – це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Одним з основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитись під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» («Brumarescu v. Romania»), пункт 61). 
Юридична визначеність вимагає поваги до принципу res judicata, згідно з яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою – домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі; повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи (рішення Європейського суду з прав людини від 03 грудня 2003 року у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), пункт 52). 
Встановлено, що у цивільній справі №932/4726/23 відмовлено у стягненні з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» за кредитним договором №630912199 від 04.05.2018 року, укладеним між сторонами, заборгованості за період 04.05.2018 року по 04.01.2023 року у розмірі 106649,14 грн, яка складається із 65788,63 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 606,72 грн. – заборгованість за відсотками, 38617,09 грн. – заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1636,70 грн. – заборгованість з неустойки (комісія, штраф). Рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 жовтня 2023 року набрало законної сили 02.11.2023. 
Відмовляючи у задоволенні вказаних вище позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором №630912199 від 04.05.2018 року, суд виходив з їх недоведеності, зокрема, через недоведеність факту надання відповідачу кредитних коштів, наявності заборгованості. 
У справі №932/11547/25, що розглядається, також заявлені позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» за кредитним договором №630912199 від 04.05.2018 року за період з 04.05.2018 року по 26.03.2025 року 149253,35 грн – простроченого тіла кредиту, 62820,29 грн – відсотків за користування кредитом, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості. 
Предмет позову, підстави позову, правове обґрунтування, обставини та факти, що обґрунтовують звернення до суду з вказаними позовними вимогами у цивільних справах №932/4726/23 та №932/11547/25 є тотожними. В обох справах заявлені позовні вимоги з приводу неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору №630912199 від 04.05.2018 року та стягнення з нього заборгованості, нарахованих за той самий період - з 04.05.2018 року по 04.01.2023 року. 
Перевірку на тотожність позовних вимог судом здійснено шляхом детального дослідження матеріалів даної справи №932/11547/25, змісту рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 жовтня 2023 року у цивільній справі №932/4726/23. 
Пред`явлення у даній справі вимог про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором за більший період, а саме додатково з 05.01.2023 по 26.03.2025 не може свідчити про наявність підстав для повторного судового розгляду спору між сторонами у частині вирішення позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості за період з 04.05.2018 року (часу укладення кредитного договору) по 04.01.2023 року (у межах заявлених позовних вимог у справі №932/4726/23), який вже вирішено судом з ухваленням судового рішення, що набрало законної сили. 
Зазначення АТ «Сенс Банк» у позовній заяві даної справи про формування заборгованості станом на 26.03.2025 року не свідчить про нетотожність позовних вимог зі справою №932/4726/23 щодо нарахованої заборгованості за період з 04.05.2018 року по 04.01.2023 року. 
За положеннями частини першої статті 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. 
Виходячи з викладеного, детально дослідивши матеріали даної цивільної справи та судове рішення у справі №932/4726/23; встановивши, що на час звернення у до суду з позовом у даній справі було наявне рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 02 жовтня 2023 року у цивільній справі №932/4726/23, яке набрало законної сили 02.11.2023, ухвалена з приводу спору між АТ «Сенс Банк» та ОСОБА_1 про той самий предмет і з тих самих підстав в частині періоду нарахування боргу з 04.05.2018 року по 04.01.2023 року, – колегія дійшла висновку про наявність підстав для закриття провадження у даній справі за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором від 04.05.2018 року №630912199 за період з 04.05.2018 року по 04.01.2023 року у загальному розмірі 105012,44 грн (яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 104405,72 грн, заборгованості за відсотками - 606,72 грн). 

Щодо вирішення позовних вимог АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 04.05.2018 року №630912199 за період з 05.01.2023 по 26.03.2025, колегія виходить з наступного. 
Після детального аналізу наданого АТ «Сенс Банк» розрахунку заборгованості за кредитним договором №630912199 від 04 травня 2018 року колегією суддів установлено, що у період з 05 січня 2023 року по 26 березня 2025 року відповідач не користувався встановленим кредитним лімітом та не здійснював операцій з використання кредитних коштів, що підтверджується відсутністю будь-яких сум у графі розрахунку «знято коштів з рахунку». Таким чином, після 04 січня 2023 року нові кредитні кошти відповідачу не надавалися та ним фактично не використовувалися. Це також підтверджується випискою з особового рахунку, відповідно до якої остання операція була здійснена 31.12.2021 на суму 2006,40 грн (а.с. 10-35). 
Разом з тим, згідно з наданим позивачем розрахунком, сума простроченого тіла кредиту продовжувала збільшуватися та станом на 26 березня 2025 року була визначена банком у розмірі 149253,35 грн. При цьому рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2023 року у справі №932/4726/23, яке набрало законної сили 02 листопада 2023 року, вже було вирішено спір щодо стягнення заборгованості за цим же кредитним договором за період до 04 січня 2023 року, а провадження у даній справі в цій частині підлягає закриттю. Відтак предметом розгляду у цій справі залишилися вимоги про стягнення заборгованості, нарахованої за період з 05 січня 2023 року по 26 березня 2025 року, у тому числі заборгованості за тілом кредиту у сумі 43847,63 грн (149253,35 грн – 105405,72 грн).
Дослідження розрахунку заборгованості свідчить, що збільшення простроченого тіла кредиту після 05 січня 2023 року відбувалося не за рахунок фактично отриманих відповідачем кредитних коштів, а шляхом включення до його складу сум овердрафту (несанкціонованої заборгованості). При цьому сам овердрафт формувався за рахунок сум процентів та комісій, які банком відображалися як сплачені за рахунок кредитних коштів, хоча фактичне внесення таких платежів відповідачем не здійснювалося (колонка "внесено коштів на рахунок"). Отже, наведений позивачем розрахунок свідчить про збільшення заборгованості за тілом кредиту не внаслідок отримання чи використання відповідачем нових кредитних коштів, а за рахунок нарахованих банком процентів та комісій, які зараховувались спочатку в овердрафт, а наступного періоду з овердрафту переносились до «простроченого тіла кредиту». 
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено факту отримання відповідачем кредитних коштів на суму 43847,63 грн у період з 05 січня 2023 року по 26 березня 2025 року, а тому підстави для стягнення вказаної суми як заборгованості за тілом кредиту відсутні.
Щодо вимог про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 62213,57 грн, нарахованих за період з 05 січня 2023 року по 26 березня 2025 року, колегія суддів виходить з такого.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. 
Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Відповідна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. У постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду не встановила підстав для відступу від зазначених висновків (пункт 108 постанови). 
У кредитному договорі №630912199 від 04 травня 2018 року строк кредитування не визначений. 
Як установлено судом, звернувшись у травні 2023 року до суду з позовом у справі №932/4726/23 про стягнення всієї наявної заборгованості за кредитним договором №630912199 від 04 травня 2018 року, банк реалізував передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України право на дострокове повернення кредиту та змінив строк виконання основного зобов`язання у повному обсязі, який настав не пізніше травня 2023 року. 
Тому припинилось право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також комісію за межами строку кредитування після травня 2023 року. 
Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 квітня 2023 року у справі №522/16447/15, в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 (провадження №14-10 цс 18) від 28 березня 2018 року. 
Крім того, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2023 року у справі №932/4726/23, яке набрало законної сили, у задоволенні позовних вимог банку про стягнення за кредитним договором №630912199 від 04 травня 2018 року заборгованості за тілом кредиту було відмовлено. Враховуючи, що проценти є похідною вимогою від основного зобов`язання, а підстав для стягнення заборгованості за тілом кредиту у даній справі також не встановлено, вимоги про стягнення процентів також не підлягають задоволенню.
За таких обставин у задоволенні позовних вимог АТ «Сенс Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором №630912199 від 04 травня 2018 року за період з 05 січня 2023 року по 26 березня 2025 року необхідно відмовити у повному обсязі. 
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, належним чином не перевірив позов у даній справі на тотожність з іншим позовом у справі №932/4726/23, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню із частковим закриттям провадження у справі та ухваленням нового судового рішення. 
За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
У відповідності до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. 
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). 
Приймаючи до уваги відмову в задоволенні позовних вимог, з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати відповідача на професійну правничу допомогу, у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, в сумі 10000,00 грн та, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, в розмірі 5000,00 грн, а всього15000,00 грн. зазначені витрати підтверджуються копіями договору про надання професійної правничої допомоги №56/25 від 24 листопада 2025 року, який був укладений між Адвокатським об`єднанням «Еквіта» та ОСОБА_1 , додатку №1 до договору про надання професійної правничої допомоги № 56/25 в якому визначений обсяг послуг, акту №О-42 від 26.11.2025 року здачі-приймання наданих послуг, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, квитанції від 06.03.2026 на суму 10000,00 грн. 
Колегія суддів вважає заявлені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що відповідають критеріям співмірності, визначеним частиною четвертою статті 137 ЦПК України. При цьому суд враховує характер спірних правовідносин, складність справи, значний обсяг досліджених доказів, необхідність аналізу попереднього судового рішення у справі №932/4726/23 та наданого банком розрахунку заборгованості за тривалий період часу, підготовку процесуальних документів. 
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено відповідачем, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). 
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі №317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі №554/2586/16-ц (провадження №61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18 (провадження №61-44217св18).
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із частковим закриттям провадження у справі та ухваленням нового судового рішення. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк»– задовольнити частково. 
Рішення Шевченківського районного суду м. Дніпра від 19 січня 2026 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
Провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором від 04.05.2018 року №630912199 за період з 04.05.2018 року по 04.01.2023 року у загальному розмірі 105012,44 грн (яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 105012,44 грн, заборгованості за відсотками - 606,72 грн) – закрити. 
У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення за кредитним договором від 04.05.2018 року №630912199 заборгованості за період з 05. 01.2023 року по 26.03.2025 – відмовити. 
Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» (код ЄДРПОУ 23494714) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді О.В. Агєєв

Л.П. Никифоряк