ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12.06.2026 Справа № 914/1419/25 

Господарський суд Львівської області в складі головуючої судді Бургарт Т.І., розглянувши матеріали заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Рефсистем-Україна» Мороза Віктора Павловича
про: ухвалення додаткового рішення щодо витрат на правничу допомогу в розмірі 134 207,70 грн та судового збору в сумі 8 052,80 грн у справі №914/1419/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Рефсистем-Україна» (вулиця Коласа Якуба, будинок 9, квартира 91, місто Київ, 03148; код ЄДРПОУ 43841982);
до відповідача: Приватного підприємства «Аеромакс-Монтаж» (вулиця Водогінна, будинок 2, офіс 619, місто Львів, Львівської області, 79017; код ЄДРПОУ 36462303);
про: стягнення заборгованості в сумі 671 038,49 грн, -

за участю: представники сторін не викликалися.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рефсистем-Україна» (далі також - ТОВ «Рефсистем-Україна») звернулося до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до Приватного підприємства «Аеромакс-Монтаж» (далі - ПП «Аеромакс-Монтаж») про стягнення заборгованості в сумі 671 038,49 грн.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 01 грудня 2025 року позов задоволено частково, стягнуто з ПП «Аеромакс-Монтаж» на користь ТОВ «Рефсистем-Україна» заборгованість у розмірі 288 432,92 грн та 3 461,34 судового збору, у задоволенні решти вимог позовної заяви відмовлено.
На адресу Господарського суду Львівської області від представника ТОВ «Рефсистем-Україна» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №914/1419/25 (вх.№5309/25 від 09 грудня 2025 року).
Ухвалою суду від 11 грудня 2025 року заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду з одночасним наданням відповідачу п`яти днів з дня отримання ухвали для подання пояснень щодо вимог заяви.
У зв`язку з апеляційним оскарженням прийнятого рішення в справі №914/1419/25 від 01 грудня 2025 року Господарський суд Львівської області ухвалою від 22 січня 2026 року відклав вирішення питання про ухвалення додаткового рішення до повернення матеріалів справи №914/1419/25 з апеляційної інстанції.

Аргументи позивача

У поданій заяві представник позивача просить суд cтягнути з ПП «Аеромакс-Монтаж» на користь ТОВ «Рефсистем-Україна» 134 207,70 грн витрат з надання професійної правничої допомоги та 8 052,80 грн судового збору.

Аргументи відповідача

Відповідач не скористався правом для подання письмових пояснень щодо вимог заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.
Суд зазначає, що ухвала від 11 грудня 2025 року про прийняття заяви до розгляду направлена судом рекомендованим листом на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вулиця Водогінна, будинок 2, офіс 619, місто Львів, 79017, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції (т.1, а.с.219). 
Зазначена ухвала повернулась до Господарського суду Львівської області із зазначенням причин повернення: за закінченням встановленого терміну зберігання (т.1, а.с.221).
Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому разі суду. 
Відповідач не подав до суду письмових пояснень, не висловив своєї правової позиції щодо заявлених вимог, у тому числі не надав заперечень або зауважень стосовно поданих представником позивача доказів на підтвердження вимог заяви, не оспорив заявлені позивачем обставини та розрахунки, а також не заперечив проти заявленого розміру витрат чи порядку їх стягнення.
У зв`язку з цим, суд дійшов висновку про можливість розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення за наявними у матеріалах справи документами.

Обставини, встановлені судом

01 квітня 2025 року між ТОВ «Рефсистем-Україна» (клієнт) та адвокатським об`єднанням «Супрема Лекс» (надалі – АО «Супрема Лекс») укладено договір про надання правничої допомоги №3 (далі – договір, договір про надання правничої допомоги; т.1, а.с.11-13).
За умовами пункту 1.1. договору адвокатське об`єднання зобов`язується надати клієнту правничу допомогу шляхом представництва інтересів останнього у суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій у справі за позовом клієнта до ПП «Аеромакс-Монтаж» та його засновника про стягнення коштів, а також у питанні примусового виконання рішення. 
Відповідно до пункту 1.2. договору для виконання обов`язків, встановлених пунктом 1.1. договору, АО «Супрема Лекс» зобов`язується: 
· зібрати спільно з клієнтом документи, які необхідні для подання позовної заяви; 
· скласти та подати (направити) до суду позовну заяву про стягнення коштів; 
· приймати участь у судових засіданнях у суді та апеляційної першої інстанції; 
· письмово відповідати на письмові заяви відповідачів/третіх осіб по справі, у разі необхідності; 
· скласти та відправити до суду письмові судові дебати/додаткові пояснення по справі, у разі необхідності; 
· за необхідності, яка визначається на розсуд адвокатів АО «Супрема Лекс» та може узгоджуватись з клієнтом, складати та надсилати до суду будь-які інші процесуальні документи, передбачені Господарським процесуальним кодексом України; 
· отримати рішення у справі, яке вступить в законну силу та передати клієнту безпосередньо в офісі або направити засобами поштового зв`язку. 
· отримати судовий наказ та пред`явити його до виконання у примусовому порядку. 
08 грудня 2025 року сторони склали акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до договору про надання правничої допомоги, укладеного між АО «Супрема Лекс» та ТОВ «Рефсистем-Україна» №3 від 01 квітня 2025 року (надалі – акт приймання-передачі робіт; т.1, а.с.213).
Відповідно до акта виконавцем надана на підставі договору про надання правничої допомоги наступна правнича допомога: 
1. складення адвокатом Морозом Віктором Павловичем та надіслання до суду та відповідачам позовної заяви про стягнення грошових коштів (06 травня 2025 року), витрачено 9 годин, вартість оцінено в 75 491,82 грн; 
2. участь адвоката АО «Супрема Лекс» Роздорожного Олександра Олександровича у судовому засіданні у справі № 914/1419/25 (10 липня 2025 року), витрачено 1 годину, вартість оцінено в 8 387,98 грн; 
3. участь адвоката АО «Супрема Лекс» Роздорожного Олександра Олександровича у судовому засіданні у справі № 914/1419/25 (18 серпня 2025 року), витрачено 1 годину, вартість оцінено в 8 387,98 грн; 
4. складення адвокатом Морозом Віктором Павловичем та надіслання до суду клопотання про витребування доказів (01 жовтня 2025 року), витрачено 2 години, вартість оцінено в 16 775,96 грн; 
5. участь адвоката АО «Супрема Лекс» Роздорожного Олександра Олександровича у судовому засіданні у справі № 914/1419/25 (02 жовтня 2025 року), витрачено 1 годину, вартість оцінено в 8 387,98 грн; 
6. участь адвоката АО «Супрема Лекс» Роздорожного Олександра Олександровича у судовому засіданні у справі № 914/1419/25 (30 жовтня 2025 року), витрачено 1 годину, вартість оцінено в 8 387,98 грн; 
7. участь адвоката АО «Супрема Лекс» Роздорожного Олександра Олександровича у судовому засіданні у справі № 914/1419/25 (01 грудня 2025 року), витрачено 1 годину, вартість оцінено в 8 387,98 грн. 
Всього витрачено 16 годин. Сторони підтвердили відсутність претензій одна до одної за надані послуги.
У пункті 3.1 сторони узгодили, що правнича допомога надається на платній основі. Розмір витрат на правову допомогу адвоката становить 30% від загальної суми заборгованості, яка заявляється до стягнення у судовому порядку, а саме: 201 311, 55 грн.
Вказані у пункті 3.1. договору сторони узгодили, що правова допомога адвоката оплачується трьома рівними платежами в порядку черговості, а саме:

- 67 103,85 грн у день підписання договору; 
- 67 103,85 грн при ухваленні судом рішення про стягнення боргу на користь клієнта;
- 67 103,85 грн при фактичному виконанні рішення суду (пункт 3.1.1. договору). 
18 квітня 2025 року ТОВ «Рефсистем-Україна» здійснено перший платіж за догвором про надання правничої допомоги у сумі 67 103,85 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №2220 (т.1, а.с.14).
Факт оплати підтверджено також сторонами в акті приймання-передачі виконаних робіт.
Відомостей про інші витрати, пов`язані з розглядом справи, матеріали справи не містять.
На підтвердження повноважень Мороза Віктора Павловича та Роздорожного Олександра Олександровича у матеріалах справи містяться копії ордерів на надання правничої допомоги, договору про надання правничої допомоги та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (т.1, а.с.148-149, 211).

Оцінка суду

У статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу та кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Суд зазначає, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Статтею 132 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про наявність чи відсутність підстав для задоволення заяви позивача, суд звертає увагу на наступне.
Відповідно до частин першої-третьої статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. 
У позовній заяві позивачем вказано орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які він поніс та очікував понести у зв`язку з розглядом справи судом: сплата судового збору в розмірі 8 052,80 грн та витрати на надання правничої допомоги у розмірі 201 311,55 грн.
За змістом частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Представник позивача подав заяву про ухвалення додаткового рішення та належні докази на підтвердження понесених витрат з дотриманням строку, встановленого частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, заявивши про це до закінчення судових дебатів у справі.
Відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом подати заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу протягом встановленого судом строку. Заява про ухвалення додаткового рішення з доданими до неї доказами надіслана відповідачу представником позивача, що свідчить про забезпечення відповідачу можливості висловити свою позицію, подати заперечення щодо розміру витрат, заявити клопотання про їх зменшення з підстав неспівмірності або необґрунтованості, однак таким правом він не скористався.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Позивачем і адвокатом узгоджено, що вартість надання професійної правничої допомоги становить всього 201 311,55 грн, що складає 30% від суми позову (671 038,49 грн), з яких 134 207,70 грн підлягають оплаті за результатами розгляду справи судом, а решта 67 103,85 грн на стадії виконання судового рішення. Позивач заявив до стягнення з відповідача 134 207,70 грн, з яких: 75 491,82 грн за складення позовної заяви, 16 775,96 грн за клопотання про витребування доказів та 41 939,90 грн за участь у п`яти судових засіданнях (по 8 387,98 грн за 1 годину судового засідання).
Актом приймання-передачі виконаних робіт зафіксовано узгоджений сторонами вже сплачений розмір винагороди, обов`язок додаткової сплати клієнтом коштів та відсутність взаємних претензій щодо обсягу і якості наданих послуг, що у сукупності дає змогу ідентифікувати характер, обсяг та вартість правничої допомоги з метою вирішення питання про розподіл судових витрат.
За рішенням суду від 01 грудня 2025 року в справі №914/1419/25, яке набрало законної сили, позовні вимоги задоволено частково. Вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 288 432,92 грн із заявлених 671 038,49 грн та 3 461,34 грн судового збору, що становить 43% від заявленої суми позову, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Здійснивши оцінку наданих адвокатом послуг та заявлених до стягнення витрат на оплату їх вартості на відповідність наведеним у частині п`ятій статті 129 Господарського процесуального кодексу України критеріям, суд дійшов висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу є необґрунтованим, не пропорційним до предмета спору та включає витрати на послуги адвоката щодо подання необґрунтованих клопотань, а також обчислений виходячи з безпідставного завищення позивачем розміру позовних вимог. 
Суд зазначає, що предметом доказування у справі було встановлення наявності заборгованості відповідача за поставлений позивачем товар, спір зводився до перевірки факту належного виконання позивачем умов поставки товару, а відповідачем повної його оплати.
При цьому, суд враховує, що справа №914/1419/25 не становила значного публічного інтересу, не мала резонансного характеру та не була пов`язана із захистом прав невизначеного кола осіб чи вирішенням принципових правових проблем. Також матеріалами справи не підтверджено, що її результат міг істотно вплинути на ділову репутацію сторін понад звичайні наслідки господарського спору.
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що спір не потребував великого обсягу правничої роботи. Ці обставини підлягають врахуванню при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу з огляду на їх розумність, співмірність і пропорційність до предмета спору.
Водночас, складення адвокатом Морозом Віктором Павловичем та надіслання до суду позовної заяви про стягнення грошових коштів оцінено у 75 491,82 грн, не відповідає критеріям розумності, співмірності та пропорційності, визначеним статтями 126, 129 Господарського процесуального кодексу України. 
Оцінюючи обсяг роботи адвоката, пов`язаної з підготовкою позовної заяви, суд враховує, що позовна заява фактично охоплює п`ять сторінок тексту та ґрунтується на відносно обмеженому обсязі доказового матеріалу. Підставою позову слугували правовідносини, що виникли з одного договору поставки обсягом п`ять аркушів, а також дев`яти видаткових накладних та банківських виписок щодо проведених оплат за відповідними поставками. Спір не вимагав аналізу значного масиву доказів, дослідження складних фактичних обставин чи застосування спеціального законодавства. Правова кваліфікація спірних правовідносин також не становила підвищеної складності та зводилася до перевірки належності виконання сторонами договірних зобов`язань щодо поставки товару та його оплати. За таких обставин підготовка позовної заяви не потребувала виконання значного обсягу юридичної роботи, що підлягає врахуванню при оцінці розумності та співмірності заявлених до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
З огляду на характер спору, обсяг підготовлених процесуальних документів, складність справи та фактичний обсяг наданих послуг, суд дійшов висновку, що обґрунтованим та співмірним розміром витрат на професійну правничу допомогу в частині підготовки та подання позовної заяви є 10 000,00 грн.
Оцінюючи заявлені до відшкодування витрати у розмірі 16 775,96 грн за послугу зі складення та подання клопотання про витребування доказів, суд виходить з того, що такі витрати не відповідають критеріям необхідності та обґрунтованості. Як вбачається з матеріалів справи, у задоволенні зазначеного клопотання судом було відмовлено з підстав його необґрунтованості. За таких обставин витрати на підготовку процесуального документа, який не містив належного обґрунтування та подання якого не сприяло встановленню обставин справи чи ефективному захисту прав позивача, не можуть бути покладені на іншу сторону спору. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування витрат на вказану послугу адвоката у заявленому розмірі.
Оцінюючи заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу адвоката Роздорожного Олександра Олександровича за участь у судових засіданнях у розмірі 41 939,90 грн, суд виходить із критеріїв розумності, співмірності та необхідності таких витрат. 
Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи №914/1419/25 проведено п`ять судових засідань загальною тривалістю 1 година 20 хвилин. Водночас заявлені витрати розраховані виходячи з 5 годин роботи адвоката, що не відповідає фактичному часу його участі у судових засіданнях.
Суд також враховує, що представник позивача брав участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції, у зв`язку з чим не ніс витрат часу на прибуття до суду та повернення з нього, а також будь-яких транспортних витрат
За наведених обставин суд доходить висновку, що заявлена до відшкодування сума 41 939,90 грн є неспівмірною фактичному обсягу наданих послуг та складності виконаної роботи. Враховуючи тривалість судових засідань, характер спору, спосіб участі представника у судових засіданнях та критерії розумності й пропорційності судових витрат, обґрунтованим та співмірним розміром витрат на участь адвоката у судових засіданнях є 12 000,00 грн.
В пункті 3.2. договору АО «Супрема Лекс» повідомило клієнта, що окрім гонорару, під час розгляду справи, клієнт понесе й інші витрати. До складу витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, належать, але цим не обмежуються: (1) судовий збір; (2) транспортні витрати у разі необхідності можуть бути понесені додаткові витрати адвоката АО «Супрема Лекс» на забезпечення трансферу до суду для участі у судовому засіданні, ознайомленні з матеріалами справи, та для забезпечення будь-яких інших поїздок, які будуть необхідні для виконання доручення (3) оплата надіслання кореспонденції, яку закон зобов`язує сторону надсилати у межах справи, а також обмін документами, листами, тощо, у паперовій формі між клієнтом та АО «Супрема Лекс», та третіми особами; (4) витрати на оплату роботи фахівців та експертів, чиї висновки необхідні для справи; (5) оплата витрат виконавчого провадження та винагороди приватного виконавця при примусовому виконанні рішення. 
Представником позивача в заяві не вказано про витрати на оплату та надсилання кореспонденції, обмін документами, листами, тощо; витрат виконавчого провадження та винагороди приватного виконавця при примусовому виконанні рішення, з чого суд робить висновок, що такі фактично не були понесені.
Верховний Суд у постанові від 09 грудня 2021 року у справі №922/3812/19 вказав, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, має значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Верховний Суд неодноразово (до прикладу, постанова від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19) висловлював правову позицію про те, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, як за клопотанням сторони, так і з власної ініціативи може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, повністю або частково у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу.
Крім цього, виробленою практикою Верховного Суду деталізовано як критерії, які суд з власної ініціативи може застосовувати при вирішенні питання про повну чи часткову відмову у відшкодуванні витрат на правову допомогу, так і їх порядок застосування. Зокрема:
1) визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України»), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі №910/21570/17, від 14 листопада 2018 року у справі №921/2/18, від 11 грудня 2018 року у справі №910/2170/18, постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
2) вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин справи, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 01 липня 2018 року у справі №904/8478/16).
При цьому, суд бере до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, котрі вона неодноразово викладала в постановах від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (пункт 5.44), від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (пункти 135, 147) про те, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Оцінюючи надані послуги правничої допомоги, суд виснує, що ця справа не є справою підвищеної складності ані з огляду на характер спірних правовідносин, ані з огляду на обсяг та специфіку доказової бази. Попри відсутність заперечень з боку відповідача щодо розміру витрат, суд зобов`язаний враховувати дійсний обсяг та зміст наданих послуг.
Особливу увагу суд звертає на спосіб визначення сторонами розміру винагороди адвоката. Як убачається з пункту 3.1 договору про надання правничої допомоги, розмір гонорару встановлено не залежно від фактичного обсягу наданих послуг, витраченого адвокатом часу, складності справи чи інших об`єктивних критеріїв оцінки правничої допомоги, а виключно як 30 відсотків від суми заборгованості, заявленої до стягнення у судовому порядку. Таким чином, погоджуючи умови договору, сторони виходили насамперед із ціни позову, а не з реальної вартості та необхідності правничих послуг, які підлягали наданню. Сам по собі такий спосіб визначення гонорару не суперечить принципу свободи договору та є допустимим у внутрішніх відносинах між адвокатом і клієнтом. Водночас погоджений сторонами механізм обчислення винагороди не може автоматично покладатися на іншу сторону спору при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Інакше на відповідача фактично перекладалися б наслідки приватної домовленості сторін, розмір якої визначався не обсягом реально виконаної адвокатом роботи, а сумою заявлених позовних вимог, що до того ж виявилися значною мірою необґрунтованими.
З огляду на критерії дійсності, необхідності та розумності витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи фактичний обсяг виконаної адвокатами роботи, час, об`єктивно необхідний для надання відповідних послуг, характер та складність спору, обґрунтовану вартість участі представників у судових засіданнях, а також беручи до уваги необґрунтованість окремих процесуальних дій, зокрема подання клопотання про витребування доказів, і ту обставину, що розрахунок заявлених до відшкодування витрат здійснювався виходячи із суттєво завищеного розміру позовних вимог, суд доходить попереднього висновку про те, що співмірний, обґрунтований та такий, що відповідає обставинам цієї справи, розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 22 000,00 грн.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд зобов`язаний враховувати результати розгляду спору та пропорційність до предмета спору, що відповідає вимогам статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Оскільки рішенням суду позовні вимоги було задоволено частково, зазначена сума підлягає коригуванню, з огляду на що суд доходить висновку про зменшення розрахованої суми на 57% у співвідношенні до задоволених вимог. 
Відтак, остаточним розумним та справедливим розміром витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, є 9 460,00 грн.
Щодо вимоги представника позивача про стягнення 8 052,80 грн судового збору, яку ним заявлено разом із професійною правничою допомогою після винесення рішення по справі 914/1419/25, суд зазначає, що питання про розподіл судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в розмірі 8 052,80 грн, вже вирішено при ухваленні наведеного рішення Господарського суду Львівської області від 01 грудня 2025 року. Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, вказаним рішенням суд стягнув з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3 461,34 грн (з розрахунку: 288 432,92 х 8 052,80 / 671 038,49). З огляду на вищенаведене, оскільки питання розподілу вказаних витрат вже було вирішено судом, підстави для повторного стягнення або додаткового розподілу заявленої суми судового збору відсутні.
У зв`язку з вищенаведеним, керуючись статтями 74, 76-80, 126, 129, 170, 221, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Рефсистем-Україна» Мороза Віктора Павловича про ухвалення додаткового рішення у справі №914/1419/25 задовольнити частково.
2. Стягнути з Приватного підприємства «Аеромакс-Монтаж» (вулиця Водогінна, будинок 2, офіс 619, місто Львів, Львівської області, 79017; код ЄДРПОУ 36462303) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рефсистем-Україна» (вулиця Коласа Якуба, будинок 9, квартира 91, місто Київ, 03148; код ЄДРПОУ 43841982) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 460,00 грн.
3. У задоволенні решти вимог заяви відмовити.
4. Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.
5. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.
6. Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/
7. Повне додаткове рішення складене 12 червня 2026 року.

Суддя Бургарт Т.І.