ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" квітня 2026 р. Справа№ 910/12130/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Барсук М.А.
суддів: Пономаренка Є.Ю. 
Кропивної Л.В. 

при секретарі: Овчинніковій Я.Д.;

за участю представників сторін:
від позивача: Костишена В.Л.;
від відповідача: Слюзар Т.І.;

Розглянувши у відкритому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Груп Україна"
на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2026 (повний текст складено 16.02.2026)
у справі №910/12130/25 (суддя Маринченко Я.В.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Гарант"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Груп Україна"
про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог 

Товариство з обмеженою відповідальністю "ТРАНС-ГАРАНТ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА" про зобов`язання вчинити дії.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач відмовив в наданні на запит позивача (його представника) копій первинної документації з приводу існуючих господарських правовідносин між сторонами, внаслідок чого позивач просить суд зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА" надати Товариству з обмеженою відповідальністю "ТРАНС-ГАРАНТ" належним чином завірені копії таких документів: копію Генерального Договору №0607215 від 28.07.2022, а також копії таких первинних документів до нього: акти наданих послуг, товарно-транспортні накладні, рахунки за: 02.08.2022 на суму 741780,00 грн, 02.08.2022 на суму 88776,00 грн, 04.08.2022 на суму 46620,10 грн, 05.08.2022 на суму 1589883,18 грн, 10.08.2022 на суму 18157,90 грн, 11.08.2022 на суму 2232000 грн, 16.08.2022 на суму 498460,99 грн, 21.08.2022 на суму 839767,98 грн, 21.08.2022 на суму 129710,30 грн та акти звірки взаєморозрахунків за Генеральним договором №0607215 від 28.07.2022.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.02.2026 у справі №910/12130/25 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Олсідз Груп Україна" надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Транс-Гарант" належним чином завірені копії таких документів: копію Генерального Договору №0607215 від 28.07.2022, а також копії таких первинних документів до нього: акти наданих послуг, товарно-транспортні накладні, рахунки за: 02.08.2022 на суму 741780,00 грн, 02.08.2022 на суму 88776,00 грн, 04.08.2022 на суму 46620,10 грн, 05.08.2022 на суму 1589883,18 грн, 10.08.2022 на суму 18157,90 грн, 11.08.2022 на суму 2232000 грн, 16.08.2022 на суму 498460,99 грн, 21.08.2022 на суму 839767,98 грн, 21.08.2022 на суму 129710,30 грн та акти звірки взаєморозрахунків за Генеральним договором №0607215 від 28.07.2022.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Груп Україна" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Гарант" витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 грн 40 коп.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що з матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що між сторонами існували договірні відносини, зокрема, на підставі укладеного Генерального договору №0607215 від 28.07.2022.
Суд першої інстанції вказав, що запитувана позивачем інформація (документи) стосувались правовідносин між сторонами за укладеним між ними Генеральним договором №0607215 від 28.07.2022, у зв`язку із чим у позивача наявне право, як учасника цивільних правовідносин, що виникли з відповідачем на підставі укладеного правочину, на володіння всім обсягом інформації, яка стосується таких правовідносин.
Натомість, за висновком суду першої інстанції, відповідач необґрунтовано відмовляв у наданні відповідних документів на запити позивача з формальних підстав, чим порушив законне право позивача на доступ до інформації щодо правовідносин сторін.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Гарант" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2026 у справі №910/12130/25 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:
- жодного спору між Сторонами у справі не існувало та не існує станом на сьогодні, оскільки позивач лише намагався здійснити підготовку копій документів для проходження аудиту силами та за рахунок відповідача, вимагаючи в останнього підготувати для нього всі копії документів за зазначеними договорами (при чому один примірник вказаних вище документів мав би бути в наявності позивача) та таким чином перекладаючи тягар збору документів для свого аудиту та витрати на це саме на скаржника, що є неприпустимим, суперечить законодавству та партнерським відносинам та порушує вже права скаржника;
- суд першої інстанції мав роз`яснити позивачу, що розгляд визначених в позовній заяві вимог не віднесений до юрисдикції господарських судів, оскільки спеціальним законодавством встановлено особливий порядок відновлення права адвоката (адвокатського об`єднання) на отримання інформації на відповідь на адвокатський запит;
- між позивачем та відповідачем не має жодного спору, що виник у зв`язку зі здійсненням ними господарської діяльності;
- адвокат для проведення аудиту витребовував документи не в свого клієнта (позивача), володільця та держателя інформації та документів, а саме у скаржника без будь-якої аргументації та пояснень;
- жодне положення Договору № 0607215 від 28 липня 2022 року, на який посилається позивач, не передбачає зобов`язання Скаржника у будь-який момент надавати позивачу копії документів стосовно діяльності сторін за даним договором;
- позивач жодним чином не навів доказів та підстав та не обґрунтував заявлені позовні вимоги, та яким чином порушено саме його права як позивача, та в зв`язку з чим саме заявлено позовні вимоги;
- суд першої інстанції, ухвалюючи рішення без представника відповідача, який виявив бажання бути присутнім в судовому засіданні в період дії правового режиму воєнного стану, розуміючи певні об`єктивні ускладнені обставини щодо можливості сторін прибути до суду, мав здійснити процесуальні заходи не лише задля забезпечення своєчасного, а й для справедливого судового розгляду.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/12130/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.
Ухвалою суду від 09.03.2026 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 07.04.2026.
На адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Гарант" надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 06.04.2026 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Гарант" про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції задоволено.
Ухвалою суду від 07.04.2026 оголошено перерву в судовому засіданні на 28.04.2026 та витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Груп Україна" копії договору №0607215 від 28.07.2022 та складені на його виконання всі наявні первинні бухгалтерські документи (акти наданих послуг, рахунки, товарно-транспортні накладні, акти звірок взаєморозрахунків, тощо).
У зв`язку із перебуванням судді Руденко М.А. у період з 15.04.2026 по 28.04.2026 у довготривалому відрядженні, а також у відпустці з 29.04.2026 по 01.05.2026, з урахуванням щільності графіка призначених судових засідань та відсутності в межах установлених процесуальним законом строків вільних дат для призначення розгляду справи, з метою дотримання передбаченого законом строку розгляду справи, на підставі службової записки головуючої судді розпорядженням Північного апеляційного господарського суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/12130/25.
Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №910/12130/25 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Барсук М.А., судді Пономаренко Є.Ю., Кропивна Л.В.
Ухвалою суду від 27.04.2026 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Груп Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2026 у справі №910/12130/25 прийнято до свого провадження.
Судове засідання, призначене на 28.04.2026 не відбулося, у зв`язку із перебуванням судді Кропивної Л.В. у відпустці.
Ухвалою суду від 29.04.2026 розгляд справи призначено на 30.04.2026.

Позиції учасників справи

13.03.2026 через систему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

02.09.2025 представником позивача - адвокатом Костишевою Вікторією Леонідівною на адресу відповідача в порядку ст.ст. 20, 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" було надіслано адвокатський запит №02-09-3/25 з проханням надати копію Генерального Договору №0607215 від 28.07.2022, а також копії таких первинних документів до нього: акти наданих послуг, товарно-транспортні накладні, рахунки за: 02.08.2022 на суму 741780,00 грн, 02.08.2022 на суму 88776,00 грн, 04.08.2022 на суму 46620,10 грн, 05.08.2022 на суму 1589883,18 грн, 10.08.2022 на суму 18157,90 грн, 11.08.2022 на суму 2232000 грн, 16.08.2022 на суму 498460,99 грн, 21.08.2022 на суму 839767,98 грн, 21.08.2022 на суму 129710,30 грн та акти звірки взаєморозрахунків за Генеральним договором №0607215 від 28.07.2022 (за наявності).
У відповідь на адвокатський запит листом №06/26 від 05.09.2025 відповідач відмовив у наданні документів, посилаючись, зокрема, на те, що позивачем не зазначено обґрунтування необхідності надання документів позивачу, не зазначено всіх необхідних ідентифікуючих реквізитів вказаних в запиті документів та повідомлено адвоката про те, що відповідні документи є в наявності ТОВ «Транс-Гарант».
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що у ТОВ «Транс-Гарант» станом на 17.01.2023 року внесено ряд змін - змінено засновників, директора, адресу підприємства та ін. В той же час, у позивача станом на день подання адвокатського запиту та станом на день подачі позову відсутні копії Генерального Договору № 0607215 від 28.07.2022 та документів до нього, укладеного з ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА», які відповідач безпідставно відмовляється надати, що і стало підставою для подачі даного позову.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.
Реалізуючи передбачене ст.55 Конституції України, ст. 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц.
Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена у ст. 20 ГПК України, з урахуванням положень ч. 1 якої господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених ч. 2 цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема інші справи у спорах між суб`єктами господарювання (п. 15). 
Отже, господарські суди розглядають спори, що мають в основі приватно-правовий характер відносин, який вирізняється наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу. Визначаючи юрисдикцію спору, необхідно зважати як на суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, так і на відповідний суб`єктний склад учасників у справі.
У постанові від 18.08.2022 у справі № 520/13981/21 Верховний Суд зазначив, якщо адвокатський запит направлений особі, яка не є суб`єктом публічного права, та за своїм змістом з посиланням на ст.ст. 20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» містить вимогу щодо надання інформації, яка стосується приватно-правових відносин, спір про зобов`язання відповідача вчинити певні дії - надати затребувану раніше в адвокатських запитах інформацію підсудний судам господарської юрисдикції.
Отже, вирішуючи питання про те, чи підлягає така категорія спорів розгляду судом господарської юрисдикції, необхідно з`ясувати, чи є спір приватно-правовим з огляду на суб`єктний склад правовідносин, предмет спору, характер спірних правовідносин, а також з огляду на зміст та мету адвокатських запитів. 
Як вбачається із підстав позову, спір у цій справі виник між двома юридичними особами приватного права, господарські відносини яких ґрунтувалися на правочинах, і стосується вирішення питання правомірності відмови відповідача надати запитувані адвокатом, який діяв в інтересах клієнта, документи щодо договірних відносин двох суб`єктів господарювання.
А тому, відповідно, спір у цій справі підпадає під визначення приватно-правового в розумінні ГПК України і належить до юрисдикції господарських судів, а тому доводи апелянта про те, що даний позов не підлягає розгляду в порядку позовного провадження за правилами господарського судочинства, є помилковими.
Аналогічний висновок наведений Верховним Судом у постанові від 08.05.2025 у справі № 910/10005/24.
Стосовно суті спору колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 5 Закон України «Про інформацію», кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
При цьому, реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.
Відповідно до статей 11, 509, 525, 526 та 629 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір, а зобов`язання підлягають виконанню належним чином відповідно до його умов та вимог закону; договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, обсяг прав та обов`язків сторін визначається змістом укладеного між ними договору та імперативними приписами законодавства.
Разом із цим, положення Цивільного кодексу України не містять загальної норми, яка б покладала на сторону договору обов`язок надавати іншій стороні копії укладеного між ними договору або первинних бухгалтерських документів, якщо інше прямо не встановлено умовами договору чи законом.
Так, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що у ТОВ «Транс-Гарант» станом на 17.01.2023 року внесено ряд змін - змінено засновників, директора, адресу підприємства та ін. 
При цьому, за твердженням позивача, у нього були договірні відносини з відповідачем, але у ТОВ «Транс-Гарант» станом на день подання адвокатського запиту та станом на день подачі позову відсутні копії документів до Генерального Договору № 0607215 від 28.07.2022, як і самого договору, укладеного з ТОВ «ОЛСІДЗ ГРУП УКРАЇНА». 
Відповідно до приписів ст. 9 Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
При цьому, виходячи із приписів ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи, які складаються під час здійснення господарської операції та є підставою для бухгалтерського обліку, повинні зберігатися у кожної із сторін. Таким чином, первинні документи, що підтверджують виконання договору, за загальним правилом створюються у кількості примірників, достатній для кожної сторони правовідносин.
Стаття 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначає порядок організації бухгалтерського обліку на підприємстві.
Так, відповідно до вказаної норми бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації.
Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.
Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.
Керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку, забезпечити неухильне виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку, правомірних вимог бухгалтера щодо дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів.
При цьому, приписи ст. 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачають, що товариство зобов`язано зберігати документи, зокрема, що підтверджують права товариства на майно, документи бухгалтерського обліку.
Відповідальність за зберігання документів товариства покладається на виконавчий орган товариства та на головного бухгалтера (у разі призначення) - щодо документів бухгалтерського обліку та фінансової звітності.
Документи, передбачені частиною першою цієї статті, підлягають зберіганню протягом усього строку діяльності товариства, крім документів бухгалтерського обліку, строки зберігання яких визначаються відповідно до законодавства.
Єдині вимоги щодо створення управлінських документів і роботи зі службовими документами, а також порядок їх архівного зберігання в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності (далі - установи) встановлені Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженими наказом Міністерства юстиції України 18.06.2015 № 1000/5 (далі - Правила № 1000/5). 
Ці Правила є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання всіма установами (пункт 1 розділу І Правил організації діловодства).
При цьому, згідно п. 6.1., 6.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджених наказом Міністерства фінансві України № 88 від 24.05.1995, первинні документи та регістри бухгалтерського обліку, що пройшли обробку, бухгалтерська та інша звітність підлягають обов`язковій передачі до архіву.
Первинні документи та регістри бухгалтерського обліку, що пройшли обробку, бухгалтерська та інша звітність до передачі їх до архіву підприємства, установи повинні зберігатися в бухгалтерській службі у спеціальних приміщеннях або зачинених шафах під відповідальністю осіб, уповноважених головним бухгалтером.
Відповідно до пункту 6 розділу І Правил організації діловодства відповідальність за організацію діловодства та архівної справи несе керівник установи. Контроль за оформленням на належному рівні документів, а також організацію діловодства та зберігання документів у структурних підрозділах здійснюють їх керівники.
Тобто, із вказаних норм вбачається, що саме на керівника позивача протягом часу перебування на відповідній посаді була покладена відповідальність за організацію бухгалтерського обліку, забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, введення документів, регістрів і бухгалтерської звітності.
Згідно глави 1 розділу XV Правил № 1000/5 під час зміни керівника установи наявність і стан документів (справ), що знаходяться в діловодстві структурних підрозділів та в архіві, а також облікових документів та довідкового апарату до них відбиваються окремим розділом в акті приймання-передавання установи. Відповідно до облікових даних служби діловодства та архіву в акті наводяться окремо кількість документів, що знаходяться в діловодстві, та кількість справ, що зберігаються в архіві, у тому числі кількість справ, що внесені до Національного архівного фонду.
Отже, колишній керівник за актом приймання-передавання має передати новопризначеному керівнику всі документи, які знаходяться у діловодстві. Таку ж правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.05.2021 у справі № 759/9008/19.
В той же час, зазначаючи про те, що у позивача було змінено, зокрема, директора Товариства, останній не надав доказів, які передбачені Правилами № 1000/5 щодо передачі відповідних документів у Товаристві під час зміни керівника, з яких вбачалось відсутність у діловодстві позивача Генерального Договору №0607215 від 28.07.2022 та первинних бухгалтерських документів, складених на його виконання.
Колегія суддів враховує пояснення та доводи позивача про відсутність у нього копії Генерального Договору № 0607215 від 28.07.2022 і документів, укладених на його виконання.
В той же час, згідно п. 6.10 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, у разі пропажі або знищення первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку і звітності керівник підприємства, установи письмово повідомляє про це правоохоронні органи та наказом призначає комісію для встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх пропажі або знищення. Для участі в роботі комісії запрошуються представники слідчих органів, охорони і державного пожежного нагляду. Результати роботи комісії оформляються актом, який затверджується керівником підприємства, установи. 
Копія акта надсилається органу, в сфері управління якого перебуває підприємство, установа, а також територіальним органам центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, та центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну митну політику, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи, підприємствами та місцевому фінансовому органу установами, в 10-денний строк.
Пунктом 44.5 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити (із наданням оформлених відповідно до законодавства документів, підтверджуючих настання події, що призвела до такої втрати, пошкодження або дострокового знищення документів) контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації, надано авторизацію відповідно до Митного кодексу України або дозвіл на застосування спеціальних (у тому числі транзитних) спрощень. Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.
Водночас, позивачем не надано доказів вчинення ним дій, обов`язковість яких у разі втрати первинної документації встановлена вищенаведеними нормативно-правовими актами, зокрема щодо повідомлення компетентних органів влади, встановлення переліку відсутніх документів та з`ясування причин їх пропажі, а також виконання обов`язку по відновленню втраченої первинної документації.
Фактично, як вбачається із підстав позову, позивач намагається перекласти свій обов`язок з відновлення втраченої ним первинної документації на відповідача. Водночас, як вже було зазначено вище, норми цивільного законодавства не містять вимог, які б покладали на сторону договору обов`язок надавати іншій стороні копії укладеного між ними договору або первинних бухгалтерських документів, у випадку, зокрема, втрати відповідної первинної документації.
При цьому колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, зазначаючи про наявність між сторонами договірних відносин за договором №0607215 від 28.07.2022, поклався лише на пояснення позивача, які не були заперечені відповідачем, не витребувавши відповідних доказів на підтвердження таких тверджень.
Так, судом апеляційної інстанції ухвалою суду були витребувані у Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Груп Україна" копії договору №0607215 від 28.07.2022 та складені на його виконання всі наявні первинні бухгалтерські документи (акти наданих послуг, рахунки, товарно-транспортні накладні, акти звірок взаєморозрахунків, тощо).
На виконання вимог ухвали суду відповідачем були надані копії генерального договору № 0607215 на послуги з автоперевезення від 28.07.2022 та копії наступних рахунків на оплату: рахунок на оплату № 144 від 21.08.2022; рахунок на оплату № 141 від 21.08.2022; рахунок на оплату № 143 від 16.08.2022; рахунок на оплату № 135 від 11.08.2022; рахунок на оплату № 137 від 10.08.2022; рахунок на оплату № 128 від 08.08.2022; рахунок на оплату № 133 від 04.08.2022; рахунок на оплату № 131 від 08.08.2022р.; рахунок на оплату № 129 від 02.08.2022.
Також, відповідачем був наданий акт службового розслідування на підприємстві відповідача від 24.04.2026, в якому було встановлено, що у ході виконання резолюції генерального директора щодо підготовки документів на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2026 у справі № 910/12130/25 у справах підприємства вдалось виявити тільки оригінал Генерального договору № 0607215 на послуги з автоперевезення від 28.07.2022 та копії рахунків на оплату.
В акті зазначено, що за наслідками проведення службового розслідування встановлено порушення встановлених вимог до зберігання первинних бухгалтерських документів Товариства. В той же час, відповідальна за зберігання особа - колишній головний бухгалтер Товариства ОСОБА_1 , а також відповідальна за виконання Генерального договору № 0607215 на послуги з автоперевезення від 28.07.2022 особа - колишній начальник відділу транспортної логістики ОСОБА_2 звільнились, з огляду на що не вдається за можливе отримати відповідні пояснення та притягнути вказаних осіб до дисциплінарної відповідальності.
Тобто, на підприємстві відповідача було проведено службове розслідування щодо встановлення обставин дотримання вимог бухгалтерського обліку та встановлені порушення вимог щодо зберігання первинних бухгалтерських документів.
В той же час, такі порушення щодо зберігання первинних бухгалтерських документів не може слугувати підставою того, що саме відповідач повинен відновити документи та передати їх позивачу, оскільки відповідний обов`язок із зберігання та відновлення первинних бухгалтерських документів, у разі їх втрати, був покладений і на керівників позивача.
Колегія суддів враховує схожі висновки Верховного Суду, наведені у постановах від 25.06.2025 у справі № 910/9134/24, від 18.09.2025 у справі № 917/111/25, в яких зазначено, що лише після чіткого і підтвердженого встановлення обставин, зокрема, щодо вчинення товариством після зміни керівника будь-яких організаційно-розпорядчих дій щодо створення комісії для чіткої фіксації стану справ у товаристві та наявності всіх документів щодо його діяльності, встановлення причин їх відсутності, винних осіб та порядку і способів розшуку, встановлення місцезнаходження, повернення, витребування чи відновлення таких документів, а також печаток, електронних ключів тощо, товариство може подавати відповідний позов до конкретної особи з чітким переліком документів.
При цьому, ініціатором таких дій має виступати саме Товариство, в тому числі в особі новопризначеного директора, з метою виявлення, перевірки всієї належної товариству документації, забезпечення збереження якої в майбутньому має здійснювати Товариство через новопризначеного директора.
Як було встановлено вище, позивач не надав доказів на вчинення ним дій, обов`язковість яких у разі втрати первинної документації встановлена законодавством, зокрема щодо встановлення переліку відсутніх документів та з`ясування причин їх пропажі, а також виконання обов`язку по відновленню втраченої первинної документації.
При цьому, досліджуючи умови самого договору № 0607215 від 28.07.2022, колегія суддів встановила, що він також не передбачає обов`язку передачі відповідачем позивачу документів.
Натомість, п. 9.11, 9.12. договору покладають саме на позивача, який є автоперевізником за цим договором, після його укладення на перше прохання надавати клієнту (відповідачу) копії документів, необхідних для підтвердження зустрічних перевірок, в тому числі, але не обмежуючись, копії документів, що підтверджують придбання автоперевізником послуг у своїх документів; усіх документів, які в подальшому необхідні для врахування при віднесенні клієнтом сум ПДВ за даним договором до податкового кредиту та/або при прийнятті рішення щодо відшкодування ПДВ клієнту.
При цьому, з огляду на приписи п. 4.2. договору, саме позивачем, як автоперевізником, складаються та надаються відповідачу, як клієнту, акти виконаних робіт, рахунки-фактури, які позивач намагається у заявленому позові витребувати у відповідача.
Тобто самим договором передбачено складення самим позивачем первинних бухгалтерських документів, які на теперішній час останній намагається витребувати у відповідача, так і встановлено обов`язок саме позивача надавати на вимогу відповідача такі документи.
Посилання позивача на положення Закону України «Про інформацію» як на підставу для покладення на відповідача обов`язку надати копії відповідних документів колегія суддів відхиляє, оскільки вказаний закон регулює загальні засади інформаційних відносин та не встановлює самостійного матеріально-правового обов`язку суб`єкта господарювання надавати контрагенту документи, що виникли у межах договірних відносин, за відсутності відповідного обов`язку у договорі або спеціальній нормі закону.
З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла до висновку, що сам по собі факт участі сторін у господарській операції та оформлення відповідних первинних документів, які за своєю правовою природою повинні перебувати у володінні кожної із сторін, не породжує для однієї сторони обов`язку повторно надавати іншій стороні їх копії. 
Відсутність у позивача таких документів не може покладати на відповідача обов`язок щодо їх відновлення чи повторного надання, якщо такий обов`язок прямо не передбачений договором або законом. При цьому обов`язок з відновлення втрачених документів, як вже було встановлено вище, згідно цивільного законодавства покладено саме на позивача.
Застосування судом першої інстанції та позивачем приписів ст. 24 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", які передбачають, що відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом, колегія суддів відхиляє, оскільки, як вже було зазначено вище, позивач обґрунтовує заявлений позов не є притягненням відповідача до адміністративної відповідальності за ненадання відповіді на адвокатський запит, а саме наявністю в останнього обов`язку надати інформацію в інтересах одного з учасників господарських відносин.
А тому відповідна норма до правовідносин, які виникли у даному спорі, застосуванню не підлягає.
Таким чином, заявлені вимоги про зобов`язання відповідача надати копії договору та первинних бухгалтерських документів не ґрунтуються на приписах чинного законодавства та умовах укладеного між сторонами договору, у зв`язку з чим підстави для їх задоволення відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
За таких обставин, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Груп Україна" підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2026 у справі № 910/12130/25 -скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно із ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання позову та апеляційної скарги покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Груп Україна" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2026 у справі № 910/12130/25 задовольнити.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.02.2026 у справі № 910/12130/25 скасувати та ухвалити нове, яким у позові відмовити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Гарант" (54001, Миколаївська обл., м. Миколаїв, вул. Маріупольська, буд. 16 ідентифікаційний код: 40518536) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Олсідз Груп Україна" (04655, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 72, ідентифікаційний код: 37039253) 3 633,60 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.
3. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.
4. Матеріали справи № 910/12130/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 01.05.2026 

Головуючий суддя М.А. Барсук 

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.В. Кропивна